Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
"Huvudlägret i Auschwitz
var som en liten stad
med skvaller och prat.
Det fanns en restaurang
och en biograf.
Det fanns en sportklubb där jag var med.
Det var roligt, det fanns aktiviteter
precis som i en liten stad.
Den speciella situationen i Auschwitz
ledde till vänskaper, som jag ännu idag
kan se tillbaka på med glädje.
Vi var övertygade genom vår världsbild
att vi hade svikits av hela världen,
och att judarna utgjorde en stor konspiration emot oss.
Men barnen,
du måste väl ha insett att de inte hade gjort dig något."
"Barnen
var inte fienden då.
Fienden var blodet i dem."
BOKHÅLLAREN I AUSCHWITZ
Den före detta lägervakten i det ökända koncentrationslägret Auschwitz
är ställd inför rätta i Tyskland.
Oskar Gröning anklagas för fler än 300 000
gånger medhjälp till mord.
Gröning är nu 93 år gammal.
AUSCHWITZ, POLEN
Mina barn växte upp i vetskap om att vi hade en familjehemlighet.
En börda.
De frågade varför de inte hade några mor- och farföräldrar...
...fastrar och farbröder, mostrar och morbröder...
Tänker jag på min erfarenhet av Förintelsen,
var de få minuterna på perrongen i Auschwitz
de mest avgörande.
Försök tänka dig
att någon imorgon kommer och säger
att du måste lämna ditt hem.
Dina föräldrar har förts bort,
och du vet inte om eller när du får se dem igen.
Och...
...till slut är det över och du har överlevt.
Och du är ensam.
Du har inga föräldrar.
Du har ingen familj.
Är det någonsin över?
Jag hörde först talas om Oskar Gröning när Thomas Walther,
en före detta domare och advokat i Tyskland,
kontaktade mig och sa
att han ville prata med mig
om min erfarenhet i Auschwitz
i samband med rättegången som hölls mot Oskar Gröning.
Jag tänkte: "Vad har jag med den människan att göra?"
Jag kände honom ju inte.
Jag tänkte igenom saken.
Förstå måste jag besluta
om en 94-årig man
som utfört dessa fruktansvärda dåd 70 år tidigare
fortfarande var skyldig till brottet.
Jag fick först veta om Gröning av Thomas.
Han försökte övertala mig att komma till Tyskland som vittne.
Min första reaktion var:
"Till Tyskland? Aldrig."
Varför skulle jag återvända till alla avskyvärda minnen
och hemska känslor...
...av att vara en 16-årig slav igen.
HEDY BOHM ÖVERLEVANDE AUSCHWITZ
Men Thomas insisterade.
Han sa: "Det handlar inte bara om Gröning och dig, och det förflutna,
utan om att upprätta ett prejudikat inför framtiden.
Gröning är väldigt gammal,
men ingen var för gammal för att dödas i Auschwitz.
Tar man del i strukturerat mördande som en 20-årig ung man...
...kan man åtalas som 50-åring
och som 90-åring.
Länge har jag känt
att jag har ett ansvar som överlevande
att se till att Förintelsen aldrig glöms.
Den här rättegången är avgörande
i Förintelsens historia.
Det är ett faktum att många nazister gick ostraffade ur kriget.
Enligt Thomas handlade det inte bara om mig och det förflutna,
utan också om att upprätta ett prejudikat inför framtiden.
Jag tänkte att jag måste vittna.
LÜNEBURG, TYSKLAND
Lüneburg är en liten stad i norra Tyskland.
Det sker kanske något mord
och ordinära rättegångar,
men en rättegång av den omfattningen
hade aldrig tidigare hållits där,
knappast heller i någon annan tysk stad.
Den genomfördes i Lüneburg
eftersom Gröning bodde där.
Och enligt tysk lag
ska man prövas i sin hemstads domstol.
Så de ordnade boende
för tillräckligt många deltagare.
Åt alla målsägande
och advokater och journalister,
men också sittplatser åt allmänheten,
då man ville att folk kom och såg
och följde med i förhandlingarna.
De borde få betala för vad de har gjort.
Alla insåg
LOKALBO
att för brotten de hade begått
och allt de gjort mot judarna
borde de bestraffas.
De små hängs ut och de stora går fria.
Så är det alltid.
LOKALBO
Att döma en 93-åring
verkar inte rätt.
Han har säkert levt i rädsla att bli upptäckt
de senaste 50 åren,
levt i rädsla att bli uthängd.
Han tvingades mer eller mindre, han följde med i händelserna.
LOKALBOR
Vad gjorde våra fäder?
Ingen talar om det längre. De följde också med i händelserna.
I så fall borde man också bestraffa flera gamla domare.
Miljontals människor ropade "Heil"!
Och antagligen visste man inte.
När jag var liten,
pratade man inte om kriget.
I skolan fick vi inte veta något.
Jag fick veta när jag var 16 eller 17 år
genom filmer och böcker
att det pågått ett krig som startats av mitt land.
Vissa gillar att prata om kriget,
men då bara vad de genomled...
...eller vilka hjältar de var.
Ingen talade om offren,
och det var svårt för oss att förstå
att vi hade så många kriminella i vårt land,
miljontals,
och ingen förklarade för oss vad som verkligen hände.
Båda mina föräldrar stödde nazisterna.
Min mor gjorde som sin man.
Min far var nazist redan från början.
Han begick självmord 1953.
Han var fast i det gamla nazistsystemet.
Det finns gamla fascister och nya.
En organisation hjälpte till med Gröning-rättegången
var Die antifaschistische Organisation.
Precis som namnet säger bekämpar de fascism.
Den fanns för 70 år sedan i vårt land,
och den finns idag.
Det kom protester från extremhögern,
så advokat Thomas Walther
bad oss sex veckor innan rättegången
att förbereda oss
och skapa banderoller
för att hålla förintelseförnekarna borta
från de överlevande och deras släktingar.
Är texten klar?
Ja.
Folk jobbar på banderollerna nu.
Jag är antifascist.
Det handlar om vilket samhälle vi vill leva i.
Det finns mycket rasism här i Tyskland,
och många hus brinner
för att rasister och fascister
ger sig på flyktingar
och många dödas.
Och kan vi vår historia
så kan vi inte blunda igen.
Så vi måste agera i tid.
En av de sista förintelserättegångarna
öppnades idag i Tyskland.
Enligt en ny juridisk teori
kan de som arbetade i förintelselägren ställas till svars för Förintelsen
även om de inte mördade själva.
Den åtalade medger att han var i Auschwitz,
men inte att han dödat någon.
Han tog bara offrens pengar.
Rättegången ska besluta om den så kallade "Bokhållaren i Auschwitz"
också är skyldig till medhjälp till massmord.
Första dagen kom 11 förintelseförnekare.
De skrek och delade ut flygblad.
Våra vänner höll upp banderollerna
för att visa att offren ska få rättvisa.
Det är svårt för offren
att stå i kö i två timmar.
Speciellt när de konfronteras av fascister
som fru Haverbeck och herr Wulff.
I Auschwitz gasades ingen ihjäl.
URSULA HAVERBECK FÖRINTELSEFÖRNEKARE
Auschwitz var inget förintelseläger.
Befälhavarnas och Rikets order var...
Vi avslutar där.
Jag sa till dig tidigare att du kan bli åtalad.
Ja, men...
Oavsett.
Du blir tvungen att gå härifrån.
Jag får gå på en offentlig rättegång!
FÖRINTELSEFÖRNEKARE
Kriminalisera oss inte genom att tala så till oss.
Jag vill gå på rättegången!
De överlevande och deras släktingar har alltid beskydd
mot de högerextrema.
Det var viktigt för oss,
och väldigt viktigt för dem.
Första dagen var intensiv.
Det var fantastiskt.
Hela Europa var med.
Vi anfölls bokstavligen av TV-kameror
och journalister som ville veta vår åsikt
och var vi stod i frågan.
Det är en bedrift att ställa någon, också 70 år senare,
inför rätta.
Ingen bör komma undan med brott mot mänskligheten,
mot judar.
En överlevande från Auschwitz...
...sitter i en tysk rättegång
omgiven av tyska domare
och tyska advokater...
...och behandlas med respekt.
Det var, i sig,
en intressant erfarenhet för mig.
Vi den tiden var jag god vän med Rainer Höss,
en stor motståndare till nynazismen.
Jag är sonson till Rudolf Höss,
överbefälhavaren i koncentrationslägret Auschwitz.
Han var ansvarig för
1,1 till 1,3 miljoner mord där.
Hat är ett mäktigt vapen.
Under andra världskriget, och idag.
Gröning-rättegången
är viktig för våra ungdomar.
Tidigare hade vi bara de överlevandes röster,
offrens röster,
men ingen hade hört förövarna tala.
Kom ut.
De börjar inte utan mig.
Oskar, vad väntar du dig av rättegången?
Att jag oskyldigförklaras, jag vet inte.
Är du oskyldig? Hur tänker du?
Herr Gröning, säg inget.
Vi satt på ena sidan av rättegångssalen
och framför oss kom en bräcklig gammal man,
gående med gåstol...
...in.
Det kändes kallt att se på honom.
Det hela kändes
surrealistiskt.
Så skulle jag beskriva det.
Jag tyckte synd om honom.
Han såg ömkansvärd ut.
Men det ändrades så fort han satte sig...
...och såg sig omkring
och la armarna i kors.
Jag tänkte: "Du är samma nazist.
Jag såg samma människa
som ansåg er vara gudar och vi ohyra.
Fortfarande."
All min sympati försvann helt.
Rättegången fick stora rubriker,
då Oskar Gröning var en av de få,
om inte den första åtalade från Auschwitz,
som sa att han tänkte uttala sig i rätten.
Han berättade vad som verkligen hände,
och vad han upplevde under sin tid i Auschwitz.
De flesta brukar ljuga
om vad de gjorde,
men herr Gröning sa sanningen.
Han berättade hur det var,
vilket var speciellt.
OSKAR GRÖNING
Judarna kom med otroligt mycket pengar och värdesaker.
Han erkände att han samlade upp värdesaker.
Han tog hand om bagaget som folk hade med sig.
Han genomsökte det efter pengar och värdesaker.
Han var en av de få nazistförövarna
som medgav att folk plundrades på sina tillhörigheter
och inte väntade sig att få dem tillbaka.
Det innebär att alla som arbetade där
visste att folk togs dit för att dödas.
Tänkte du någonsin på tillhörigheternas ägare?
DOMARE FRANZ KOMPISCH
De tillhörde staten. Judarna hade lämnat dem till oss.
Fanns det en anledning till det?
Ja, de behövde dem inte längre.
Jag ser honom som en symbol,
och symboler blir ofta orättvist anklagade.
Hade han levt i en annan tid
då de verkliga förövarna bestraffats
hade ingen ens sökt upp honom,
han hade stått så långt ner på listan.
Den verkliga frågan är vad Tyskland gjorde,
inte bara under kriget,
utan också efter kriget?
För vad Tyskland gjorde efter kriget är skamligt.
Här. Aktas.
Titta vad jag har här.
Det är ett fanbrev.
Det ligger ett foto inuti som jag ska signera.
Han vill att jag signerar fotona.
Det här är ovanligt.
Jag stod vid högkvarteret.
Det här är också ovanligt.
Jag landade på stranden i Normandie.
Jag ingick i general Pattons armé.
Vi tvingade tillbaka tyskarna genom Frankrike,
tillbaka till Tyskland.
Och vid den tiden,
var jag utsedd till krigsbrottsutredare.
Jag var nog den första krigsbrottsutredaren i USA:s armé.
Problemet jag stod inför
som chefsåklagare i Nürnbergrättegångarna
var vad jag skulle fråga efter.
Här fanns 3 000 män
som dagligen hade gått ut och kallblodigt mördat
tusentals människor,
inklusive barn, som sköts ett efter ett.
Jag kände att...
...jag omöjligen kunde ge
de miljoner människor som dödats rättvisa.
Men om jag kunde upprätta en rättsstatsprincip
som kunde skydda mänskligheten i framtiden
skulle rättegången kännas mer meningsfull
än vadhelst annat jag hade gjort med dessa mördare.
Detta dokument, som jag inte har hållit i sedan 1948,
är en lista på alla tilltalade
vid Einsatzgruppen-rättegången i Nürnberg,
och jag hade förberett en lista med de tilltalades namn
och deras ställning.
Till exempel Ohlendorf, befälhavare för Einsatzgruppe D,
dödat 90 000 personer.
DÖDAT 90 000 MÄNNISKOR
Alla hävdade att de var oskyldiga.
Ingen medgav att de gjort något.
Herregud, nej.
De sa: "Det var nödvändigt att utföra Hitlers order,
det pågick ett krig,
vad skulle vi göra?"
Jag hade 22 tilltalade, utvalda av mig
utav 3 000 massmördare
som mördade över en miljon människor.
Jag kunde bevisa det.
Jag hade alla topphemliga dokument från händelserna.
Det var ingen tvekan om fakta.
Jag ville åt de i toppen...
De som hade planlagt...
...de med de högsta posterna och mest ansvar.
De vars specifika uppgift var
att kallblodigt mörda
varenda judisk man, kvinna och barn
de kunde hitta.
Att välja ut 22 tilltalade av 3 000 män
är bara några stickprov,
av den löjliga anledningen att
det bara fanns 22 sittplatser i förhörsbåset.
Försökte vi skapa rättvisa? Självklart inte.
I så fall hade vi haft nazister inför rätta dagligen, än idag.
Så man försöker göra en utsaga av en princip.
Principen är: "Gör inte så."
Det är ett brott mot mänskligheten.
Sluta med det.
Om du insisterar,
tar vi fast dig om du är en ledare,
och låser in dig så du inte gör om det,
och andra blir avskräckta.
När ordförande Michael Musmanno öppnade rättegången sa han:
"Vi är redo att höra åklagarens anförande."
Jag sa då:
"Hämnd är inte vårt mål...
...inte heller söker vi vedergällning.
Vi ber denna rättegång
att bekräfta genom internationella straffåtgärder
människans rätt...
...att leva i fred och värdighet
oboeroende av ras eller tro.
Fallet vi presenterar
gäller mänskliga rättigheter inför lagen."
Eftersom det var
vad jag försökte åstadkomma.
NÜRNBERGRÄTTEGÅNGARNA, 1945
Nürnbergrättegångarna innebar
början av internationell rättspraxis som vi känner den idag.
Ökända nazikriminella som prövades i Nürnberg
var till exempel Hermann Goering...
Rudolf Hess...
...och många fler.
Men rättegångarna togs inte väl emot av den tyska allmänheten.
De uppfattades stå i utövarnas tjänst.
PROTESTER MOT NÜRNBERGRÄTTEGÅNGARNA
Ingen ville sitta och tänka på sina brott.
De ville gå vidare,
vilket delvis var berättigat.
Ett helt land hade trasats sönder.
De var tvungna att återuppbygga det bit för bit.
Det sista folk ville
var tänka på krigsförbrytelserna och skulden,
och hur de hade ödelagt Europa.
21 NAZISTLEDARE DÖMDA -ED HERLIHY
I rättegångssalen i Nürnberg
närmar sig historiens största rättegång sitt slut.
Resultatet blev att de flesta dömdes.
Några få frikändes.
Några fick dödsdomar,
och blev avrättade.
Den nya tyska regeringen
utövade påtryckningar för att få ett slut på rättegångarna
och för att få de åtalade,
också de dödsdömda... frisläppta.
Och de flesta blev det.
Efter andra världskriget misslyckades det tyska systemet
inte med att åtala nazistiska krigsförbrytare.
Man valde aktivt att inte åtala dem
eftersom många av domarna själva var krigsförbrytare.
Det finns bevis på att ett stort antal av de tyska domarna,
speciellt västtyska domare
mellan 1945 och 1967,
var nazister.
Jag säger inte före detta nazister,
Utan jag säger nazister, sympatisörer.
Justitiedepartementet bestod till 99 % av nazister,
och de var de som skapade
och definierade det nya juridiska systemet.
De skulle i så fall döma sig själva.
Resultatet blev förstås enorma orättvisor.
ULM EINSATZ-RÄTTEGÅNGEN 1958 10 TILLTALADE
DOMAR: 3 - 15 ÅRS FÄNGELSE
TREBLINKA-RÄTTEGÅNGEN 1964 11 TILLTALADE
4 LIVSTIDSDÖMDA 3 FRISLÄPPTA TIDIGARE
SOBIBOR-RÄTTEGÅNGEN 1965 12 TILLTALADE
6 FRISLÄPPTA
FRANKFURT AUSCHWITZ-RÄTTEGÅNGARNA 1965 22 TILLTALADE
16 FRISLÄPPTA INOM FEM ÅR
HANS STARK
HÄLLDE ZYKLON B I GASKAMRAR
FRISLÄPPT EFTER TRE ÅR I FÄNGELSE
KLAUS DYLEWSKI
DELTOG I SKJUTNINGAR, GASNINGAR OCH TORTYR
FRISLÄPPT EFTER TRE ÅR I FÄNGELSE
VICTOR CAPESIUS
ANSVARIG FÖR KEMIKALIER SOM ANVÄNDES TILL MASSMORDEN
FRISLÄPPT EFTER TRE ÅR I FÄNGELSE
Det är en hemsk historia
där nästan ingen blev dömd.
Igen, det saknades politisk vilja.
Den största delen tyskar
anser rättegångarna vara katarktiska och bra
eftersom de visar hur avskyvärt Auschwitz och allt var.
De hängde ut några få dåliga äpplen,
medan resten framstod som oskyldiga
som inte förtjänade att straffas
eftersom de inte var farliga utanför lägret.
Det är därför jag anser att rättegångarna är en katastrof.
Alla länder har svårhanterliga
historiska händelser...
...att handskas och förlika sig med.
Det gäller fortfarande i USA...
...vad gäller slaveriet och dess konsekvenser.
Det gällde speciellt Tyskland,
med de nazistiska folkmorden och brotten mot mänskligheten.
Tänk dig en befolkning där en stor del
av alla fäder, bröder och söner...
...tog del i alla dessa brott.
Och under de följande årtiondena
hade alla far- och morföräldrar deltagit.
Det var svårt för den tyska allmänheten
att acceptera tanken på rättegångar i stor omfattning.
Jag tror inte att åklagarna var för det heller.
Jag skulle säga att 1945
fanns troligen runt 800 000 medlemmar av SS,
och det är dem det handlar om.
I Tyskland har sedan 1947
fler än 100 000 av dessa utretts.
Av dem har runt 6 200 gått till rättegång,
varav 124 stycken har dömts för mord.
Etthundratjugofyra livstidsdomar
av över 6 000 som prövats i rätten.
Jag har fortfarande mardrömmar
om det kända fotot av den tyske soldaten
som skjuter en mor och hennes barn,
och tanken på att denne man levde ett helt och fullt liv
och dog med både barnbarn och barnbarnsbarn omkring sig
som tyckte att han var en underbar man.
Det är arvet efter Förintelsen i Tyskland,
inte de få krigsrättegångarna.
Jag tror att vad som sker nu
är att domarna eller åklagarna vill
gottgöra för misstagen i det förflutna,
precis som på 1960- och 1970-talen.
Jag tror att en försoning med det förflutna
kan åstadkommas på annat sätt.
Det är svårt att säga vilken effekt
ett straff får på någon
som begått brottet 70 år tidigare.
Frågan man bör ställa,
på grund av tidsperioden,
är att om man straffar en man på 93 år
för något han gjorde när han var 23,
straffar man då samma person som utförde brottet?
Allt hos honom
vad gäller vad som utgör en kriminell, har förändrats.
Han hade växt upp i en nationalistisk familj.
Han tog till sig nazisternas ideologi
redan som tonåring eller ung man,
och gick med i Hitlerjugend och sökte sig därefter till SS.
Så vi straffar på ett sätt någon
för vad en annan person, med en annan personlighet,
annan karakteristik, gjorde.
Det är inte tillräckligt.
Det skulle ha gjorts för länge sedan.
Och hur löjligt är det inte
att de gör det nu när de nar nått 90-årsåldern.
God eftermiddag.
Jag fyller snart 98 år.
Begår jag ett brott förväntar jag mig att hamna i fängelse.
Begår jag ett brott där det inte finns någon stadga för begränsningar,
som i fallet med brott mot mänskligheten,
hamnar jag i fängelse.
Ålder är inget försvar,
och de behöver veta att de kriminella
ska sökas upp så länge det är nödvändigt
och ställas inför all rätt som är möjlig
under omständigheterna.
Hur kommer det sig
att han levde vidare i sin hemstad i 70 år
utan att någon gjorde något.
Det här sker för att det är möjligt nu.
För 40, 50 år sedan
var det knappast möjligt.
I många år tillämpade det tyska juridiska systemet
ett felaktigt juridiskt ramverk
för att försöka komma över Förintelsens brott.
Att bevisa att en misstänkt
hade begått ett specifikt brott mot ett specifikt offer,
motiverat av
rashat.
Det är inte lätt att bevisa.
Kunde man inte bevisa att någon
hade begått mord rent konkret,
kunde man inte döma,
vilket är varför så många vakter
som vi skulle önska blev dömda
inte blev det, därför att tyskarna
inte skapade ett adekvat juridiskt idiom,
en adekvat teori som kunde döma dem.
Detta förändrades radikalt med Demjanjuk.
Tack vare Demjanjuk-fallet
ändrades plötsligt reglerna
för dessa åtal i Tyskland.
Utan Demjanjuk-fallet
hade det aldrig blivit något Gröning-fall.
John Demjanjuk, egentligen Ivan Demjanjuk,
emigrerade till USA runt 1950
och angav sig vara flykting.
IDENTITETSKORT
På hans visumansökan till USA
skrev han som sin adress
mellan 1934 och 1943
"Sobibor, Polen".
Sobibor är ett ord som bör ge kalla kårar
till alla på den här planeten.
POLEN
Vanligtvis tror man att det fanns
sex utrotningsläger.
Alltså sådana som enbart var till för att döda människor.
Dessa var Majdanek, Sobibor, Chelmno,
Belzec, Treblinka och Auschwitz-Birkenau.
Tyvärr hade de som hanterade visumansökningarna
till USA 1950
inte hört talas om Sobibor,
så ordet betydde inget för dem.
Och Demjanjuk fick sitt visum.
Han arbetade på Ford som maskinist.
Han levde ett respektabelt liv i Mellanvästern
till mitten av 1970-talet.
Amerikanska åklagare upptäckte
att han hade ljugit på invandringsformulären,
vilket resulterade i en utredning som blev
den längsta och mest invecklade brottmålsutredningen
ifrån Förintelsen.
När amerikanerna började utreda Demjanjuk
hade de upptäckt ett ID-kort
utfärdad av SS,
som visade att han arbetat
på dödslägret Sobibor.
Men när amerikanerna började intervjua
olika överlevande från lägren,
fann de att ett antal överlevande
identifierade Demjanjuk
inte som vakt på Sobibor,
utan som vakt på Treblinka.
TREBLINKA
John Demjanjuk inför rätta i Jerusalem,
anklagad för att ha varit den nazistiske koncentrationslägervakt
kallad "Ivan den förskräcklige".
Det beskrevs som "Kriminalfall 373":
Staten Israel gentemot Ivan Demjanjuk,
Israels krigsrättstribunal dömde Adolph Eichmann,
administratören av Nazitysklands "Den slutgiltiga lösningen".
EICHMANN-RÄTTEGÅNGEN 1961
Tjugofem år senare
lämnar en annan man samma cell i Ayalon-fängelset
för att resa de 80 km till rättegången i Jerusalem,
kanske för att möta samma öde, att hängas.
Hej allihopa. Jag är inte "Ivan den förskräcklige".
John Demjanjuk står inför rätta för sitt liv.
Hur står det till idag?
Bra, tack!
Jag mår alltid bra.
"De skyfflade mig levande ner i en pöl full av blod.
Du var inte där.
Jag var där. Fråga honom.
Låt honom berätta.
Låt honom berätta vad han gjorde mot mig."
Herr Rosenberg...
...var snäll och sitt ner.
Allmänheten förväntas sitta stilla.
John Demjanjuk fortsatte att försöka övertyga rätten om att
han inte var "Ivan den förskräcklige",
SS-officeraren vars medhjälp dödade 850 000 polska judar.
"Jag är oskyldig."
"Vi dömer honom för ovan nämnda brott
med dödsstraff enligt paragraf 1
i lagen om samarbete med nazister."
Jag är inte "Ivan den förskräcklige"! Jag är en god man!
Efter hans dödsdom
pågick en lång och utdragen överklagandeprocess
vilken råkade sammanfalla med Sovjetunionens upplösning.
Gorbatjov... riv ner muren.
Då Sovjetunionen föll samman
öppnades deras arkiv upp.
Man upptäckte
att israelerna hade åtalat fel man.
Den Demjanjuk hade inte varit "Ivan den förskräcklige av Treblinka".
"Ivan den förskräcklige" var i själva verket en ukrainare
vid namn Ivan Marchenko.
Det visade hur svårt det var att strukturera rättegångarna
efter överlevandes vittnesmål.
Dessa överlevande var säkra på
att Demjanjuk var deras bödel,
men de hade fel.
ISRAELS HÖGSTA DOMSTOL 29 JULI 1993
Jag saknar min fru.
Jag saknar min familj.
Jag saknar mina barnbarn.
Jag vill åka hem.
Resultatet av den misslyckade identifieringen blev
att han frisläpptes.
Men felidentifieringen visade även
att han inte var fri från skuld.
I mitt land arbetade Demjanjuk vid ett löpande band
på Ford.
Hade ni frågat Demjanjuk på den tiden:
"Vad jobbar du med?"
Skulle han ha svarat: "Jag bygger bilar,"
fast han troligen gjorde en enda uppgift,
som att dra åt en bult.
Han byggde aldrig en hel bil själv.
Men det levde han av. Biltillverkning.
På platser som Auschwitz, Sobibor...
Vad SS-tjänstemännen levde av var
att döda oskyldiga.
Inget annat pågick där.
Idag har en federal domstol i Cleveland
fråntagit John Demjanjuk hans amerikanska medborgarskap,
på grund av att han arbetat för nazisterna
som beväpnad vakt på dödslägret Sobibor.
Våra ansträngningar har stärkts av modet av de överlevande
som under återberättandet av sina mardrömslika upplevelser
för mer än 50 år sedan,
har varit villiga att öppna de psykiska sår
som förstås aldrig läkt...
Vad få känner till är
att efter tio år av rättstvister
mot Demjanjuk i USA,
när vi hade lyckats återkalla hans medborgarskap
och deportera honom,
bad vi den tyska regeringen att ta emot honom.
Och Tyskland sa nej...
...som Tyskland och andra regeringar i Europa
rutinartat har gjort med våra fall.
Det var enormt frustrerande.
Jag träffade Thomas Walther och Kirsten Goetze,
och vi försökte komma på ett sätt
att få Demjanjuk åtalad i Tyskland.
Den var viktig, kopplingen till
USA:s specialutredningar
med Eli Rosenbaum i Washington.
WASHINGTON DC
Han sa alltid
att han inte förstod varför vi i Tyskland
inte åtalade lägervakterna
som bevakade att ingen rymde från dödsfällan.
Lägren fanns enbart till för att begå brotten mot mänskligheten,
förföljelse av folkgrupp.
Jag gav honom exemplet.
Jag sa: "Thomas,
vi sitter här på mitt kontor.
Tänk dig att du beslutar att jaga mig runt mitt kontor
med en kniv för att döda mig,
och du har en kollega utanför som bevakar dörren
så att jag inte kan rymma.
I den situationen
skulle både du och din kollega
dömas i mitt land
för överlagt mord."
Jag sa: "Jag kan inte tänka mig att lagen ser annorlunda ut
i Tyskland."
Koncentrationslägrens enda syfte
var att döda människor.
Det står utom allt tvivel
att denna person var ansvarig för
och delaktig i mordprocessen.
Vakterna på dödslägren som Auschwitz-Birkenau, Sobibor,
visste vad som pågick,
och de såg till att offren inte kunde rymma.
Thomas och Kristen gjorde juridiska efterforskningar
och konstaterade att det fanns rättspraxis,
och de tog upp Demjanjuk-fallet.
14 APRIL 2009 DEMJANJUKS HEMMAVIDEO
Det här är en väldigt...
...underbar dag för rättvisan.
Det faktum att denne man,
en aktiv deltagare och utövare
av massmordet på 29 000 judar
på dödslägret Sobibor,
slutligen ställts inför rätta för brotten
är enormt viktigt.
Vi är extremt nöjda
och vi vill tacka amerikanska och tyska myndigheter
oerhört mycket
för deras uthållighet i det här fallet.
USA:S JUSTITIEDEPARTEMENT ÖVERVAKNINGSKAMERA
EN VECKA TIDIGARE
Jag är på fel sida av bilen.
-Han går. -Ja.
Det verkar oskyldigt,
en gammal man som går och pratar,
men den mannen är John Demjanjuk,
den påstådda nazistiska fångvaktaren
som hävdar att han är för sjuk och svag
för att deporteras till Europa och ställas inför domstol.
Olika statsåklagare lämnade dessa videor
till US Court of Appeals.
De filmades dagarna innan han häktades.
9 MAJ 2009 MÜNCHEN, TYSKLAND
En av sakerna Demjanjuk försökte göra i München
var att han försökte ge intryck av
att vara inkompetent.
Han gjorde en dramatisk teatralisk framställning
och försökte övertyga alla
att han var på dödsbädden.
Problemet är att Demjanjuk själv
har ställt till en scen idag,
och han tänker göra allt upptänkligt
för att försöka ge intryck av
att han är inkapabel att undergå en rättegång.
I videorna från Demjanjuk-rättegången
ser han ut som en zombie,
som om han inte visste vad som försiggick.
Vad de flesta inte vet är
att efter rättegången varje dag
var han på benen och gick omkring och skojade med folk.
Det var vanligt
att de hävdade att de var medicinskt
eller mentalt inkapabla
att undergå en rättsprocess.
RUDOLF HESS HITLERS STÄLLFÖRETRÄDARE
Vissa rättegångar gick på det, andra inte.
MIN AMNESI VAR FALSK HESS MEDGER
Men det har varit väldigt vanligt.
Om det fanns en Oscar att dela ut
för bästa framträdande av nazistiska krigsförbrytare
skulle Demjanjuk ha fått den 2010.
Vi vet idag att han var vid god hälsa
under rättegången som han också överlevde.
I ett domstolsutslag som tagit årtionden
har en tysk domstol dömt 91-årige John Demjanjuk
för medhjälp till mord
på fler än 28 000 judar i det av nazisterna ockuperade Polen.
John Demjanjuk är bara en syndabock
för tyskarna.
Han får betala för alla deras misstag
och det är inte rättvisa.
Det som var viktigt med rättegången i Tyskland
var att den var den exakta motsatsen
mot den mot Ivan den förskräcklige.
Ivan den förskräcklige-rättegången fokuserade på de särskilda egenskaperna
hos en väldigt brutal fångvakt.
Rättegången i München var den första där man sa:
"Vi bryr oss inte om du är grym eller ej.
Din arbetsuppgift var helt enkelt
att främja ett folkmord.
Därför döms du skyldig i domstol."
Medhjälp till mord
var din arbetsuppgift.
Året därpå dog Demjanjuk i Tyskland
medan hans fall överklagades.
Men domstolens prejudikat
att den som tjänat som vakt på ett koncentrationsläger
gjorde sig skyldig till delaktighet i morden som pågick
inspirerade tyska åklagare
att åtala fler vakter.
Tyska åklagare återupptar hundratals utredningar
av före detta nazister.
Varför tog det så lång tid att ställa dem inför rätta?
Det är det unika och betydelsefulla med Demjanjuks dom.
Rättegången i Münchens slutsats var
att var man beväpnad SS-vakt på ett koncentrationsläger
gjorde man sig automatiskt skyldig till medhjälp till mord.
Detta gav tyska åklagare nya möjligheter.
Frågan var nu
hur många av dem som ännu levde.
LUDWIGSBURG, TYSKLAND
UTREDNINGAR AV NATIONALSOCIALISTISKA BROTT
Efter Demjanjuks dom startade man
en ny genomgång av de sex dödslägren.
JENS ROMMEL UTREDNINGSCHEF
NATIONALSOCIALISTISKA BROTT
Vi lade pusslet
för att få en bild av
vilka som var inblandade i brotten.
Här är det.
Tyskland gör vad de kan med vad de har.
Inte många nazistförbrytare finns kvar.
Många av dem är döda.
De flesta överlevande är döda.
Det är inte så att tyska regeringen har ett val
av ett stort antal att söka upp.
Jag fick ett tips av Simon Wiesenthal på 1980-talet.
Han sa att det fanns en nazist
vid namn Puntulis som bodde i Canada,
men det var okänt exakt var.
Puntulis var med vid massakern
av fler än 5 000 judar och romer
i en by i Lettland.
Vi hittade honom snart.
TORONTO, KANADA
Jag hittade honom...
...påtande i sin trädgård i Willowdale,
där ironiskt nog många judar bor.
Men precis innan myndigheterna hann agera
och innan min artikel som avslöjade honom kom ut, dog han.
Det är bråttom att hitta dem alla.
Men, som ni förstår,
är alla väldigt gamla nu.
Vakt Auschwitz, Bergen-Belsen Slog fångar till döds
Några få finns kvar som klarar en rättegång.
Det finns en känsla att nu,
innan det är för sent,
måste vi göra allt vi kan
för att ställa alla krigsförbrytare inför rätta.
FÖRE DETTA NAZISTER UNDER UTREDNING
Medan den långa listan på människor
som antogs ha varit nazistiska krigsförbrytare blev kortare
hittades en revisor från Auschwitz.
Han utreddes
efter en intervju han gjort i BBC
där han öppet erkände och detaljerat beskrev
brotten som begicks i Auschwitz.
GRÖNING Oskar Lägervakt
Du var en del av historiens största mordfabrik.
Du arbetade där.
Du bidrog till dödandet av runt en miljon människor.
Anser du inte att du borde ha ställts inför rätta?
Nej, jag tycker inte det.
OSKAR GRÖNING SS-Garnisonen, Auschwitz
Du antyder med din fråga
att vara med i en grupp människor
som levde i en garnison där utrotandet av judarna försiggick
räcker för att anses vara kriminell.
Han var en medbrottsling.
Han visste vad han gjorde.
Vad han inte visste
var att intervjun i BBC
skulle starta en brottsutredning.
Eftersom under tiden före Demjanjuk-fallet
hade vakter inte ansetts vara medbrottslingar.
Och han hade levt fridfullt i årtionden
i en liten stad utanför Lüneburg.
De fann Gröning och tog honom inför rätta.
Nej.
Carlotta lagar min lunch.
Så vi låter henne servera den när hon är redo.
Okej.
-Hej, Benji. -Ska du äta?
-Godmorgon. -Hej, Benji.
Det pågår flera rättegångar nu, vilket är anmärkningsvärt.
Gamla människor som har lyckats undkomma i årtionden...
Det viktiga är inte
om de sitter av tid i fängelse eller inte.
Det är principen som är avgörande.
De ska veta att de inte kommer undan med det,
att vi hittar dem var de än befinner sig
så länge det är möjligt
och försöker få dem att förklara sina handlingar.
Om du vet att han var vakt på ett koncentrationsläger
som dödade din far, din mor, din farfar,
har du inga tankar på offren
snarare än förövaren?
Vårt argument i fallet var
att det som Gröning gjorde i Auschwitz
faktiskt inte bidrog till morden
på dem som transporterats dit.
Han stödde systemet men inte själva mördandet.
Många SS-medlemmar här i Tyskland
har i tidigare rättegångar sagt:
"Jag dödade dem inte, de dödades av en maskin."
Hans ställning som underordnad var tydlig.
Han var inte en högt rankad officer.
Han var inte i ställning att ge order.
Det är frågan. Vem är skyldig?
Gröning var en kugge i hjulet,
men hjulet kunde inte ha snurrat
utan kuggen.
Individuella mord är inte nödvändigt.
Det finns inga bevis på att Hitler
personligen dödade någon i Auschwitz, eller någon jude.
Alla som var medvetna om vad som försiggick i Auschwitz
är både moraliskt och juridiskt skyldig.
Kocken dock mindre
än den som hällde i gasen till gaskamrarna.
Bokhållaren mindre än vakten,
men han kunde välja,
och han är ansvarig för sina val.
Gröning var inte bara bokhållare,
han var känd som "Bokhållaren i Auschwitz".
Och "Bokhållaren i Auschwitz"
anser jag skapar en felaktig bild.
Den ger bilden av en nerhukad man
i ett rum någonstans som la ihop siffror.
Han kom till Auschwitz som bokhållare.
Men det krävdes mer än bokhållning.
Han översåg hela systemet.
Och han hade setts på rampen.
Detta är rampen som finns i folks medvetande
från filmer som Schindler's List.
Det är här SS-soldaterna delade upp de nyanlända
och beslutade vilka som skulle avlivas genast.
Och en liten grupp skulle
till lägrets fängelseavdelning.
När man ser på något som Auschwitz,
varför har inte fler vakter åtalats?
Auschwitz var ett blandat läger.
Det var delvis arbetsläger
och delvis dödsläger.
Om vakterna bara arbetade i arbetslägret
kan man inte bevisa
att de var inblandade i dödandet,
och vet man inte om de var inblandade i dödandet
kan man inte åtala dem för något, enligt tysk lag.
I Grönings fall
vet vi att Gröning
var i Auschwitz en lång tid.
Han var där i två år.
Men ser man på anklagelserna
fokuserar de enbart på en tremånadersperiod.
Under den tremånadersperioden,
vilket var då tågen kom
med de hundratusentals judarna från Ungern.
I det här fallet
är brottet "Ungern-aktionen" .
Från 16 maj till 11 juli
dödades 300 000 judar.
Kan vi bevisa att Gröning tillbringade
en enda dag under den perioden på rampen,
så är han skyldig till hela brottet.
Vittnena kom en viss dag vid en viss tid
under "Ungern-aktionen".
Det var viktigt att vittnena pratade om vad som hände deras familjer,
att de berättade om sorgen
och förlusterna.
Imorgon, Bill, ska du vittna.
Tala långsamt och tydligt,
och tänk inte på domarnas ansikten.
Det här är speciellt.
Det är känslomässigt sett väldigt viktigt.
Justitiedepartementet
har gjort fel i flera fall,
stora fel.
Och jag inbjuder Tysklands rättssystem
att göra det bättre.
Det var vår tur att vittna i rättegången.
Jag steg ner framför domaren,
Thomas Walther satt bredvid mig,
och sedan bad domaren mig beskriva
vad som hände när jag anlände till Auschwitz-Birkenau.
Tåget stannade.
Efter ett tag öppnades dörrarna.
Ut, allihop.
Ut ur vagnen!
Lämna kvar era saker.
Ni får dem senare.
Det var ett område fullt av människor som sprang omkring,
några i randig pyjamas, och många soldater med gevär.
Hundar i koppel som ryckte i kopplen
och skällde åt oss.
Människor vällde ut ur vagnarna,
tusentals människor,
barn grät,
mödrar som höll dem...
De skrek: "Män och pojkar in i en spalt.
Fem i taget. Snabbt."
Jag tog min pappas hand och stod där.
Min mamma och min syster, mina mostrar,
min mormor stod i den andra med kvinnor.
De skrek och ropade.
Folk var så...
...traumatiserade, så rädda.
En nazist skrek på tyska: "Tvillingar."
Min stackars mamma tvekade och sa: "Är det bra?"
Och nazisten nickade: "Ja."
Så mamma sa ja.
Sedan kom en till nazist
och drog mamma åt höger,
vi drogs åt vänster...
Vi grät, hon grät.
Jag förstod inte...
...att det var sista gången jag såg henne.
Min mor och mina syskon,
mina morföräldrar och min moster.
De blev tillsagda att gå åt vänster.
Jag vet att de togs till Krematoria II:s gaskammare.
Min far, farbror och jag valdes ut till slavarbete.
Vi processades,
våra kläder togs ifrån oss,
håret rakades bort...
Och nästa morgon fick vi intatuerat ett nummer
och en randig jacka och byxor.
Jag blev slavarbetare åt Tredje Riket.
Mengele använde sig av 1500 tvillingpar
till sina olika experiment.
Han tog tvillingpar och injicerade den ena med en sjukdom,
och när den dog, dödade han den andra.
På så vis kunde han studera sjukdomsförloppet.
Efter en av alla dessa injektioner
blev jag väldigt sjuk med hög feber.
Nästa morgon
kom Mengele in med fyra andra läkare.
Han tittade på mitt feberkort
och skrattade sarkastiskt
och sa: "Så synd, hon är så ung,
men har bara två veckor kvar att leva."
Men efter två veckor gick febern ner och jag överlevde.
Jag släpptes ut och återförenades med min tvillingsyster
och de andra tvillingarna.
EVA OCH MIRIAM, 1945
När jag såg mig omkring
försökte jag begripa vad det var jag såg.
Jag insåg plötsligt
att jag var ensam och att mamma stod långt framför mig.
Jag rusade fram genom folkmassan mot henne.
Plötsligt stoppades jag
av ett gevär framför mig,
och en ung tysk soldat som sa: "Nein."
Ditåt, till höger.
Jag sa: "Nej, min mamma står där.
Jag vill gå med henne."
Han höll bara kvar geväret och sa: "Nej.
Du ska gå ditåt."
Sedan ropade jag till mamma
och hon vände sig om...
...och jag vet inte vad jag väntade mig,
men hon tittade bara på mig
och sa inte ett ord,
och vände sig bara om och fortsatte att gå.
Och jag såg henne aldrig mer.
Det var nog det svåraste...
...som någonsin hänt mig.
Än idag har jag svårt att tala om det,
och i 50 år kunde jag inte alls.
Vad hände med min mamma och syster?
Jag vet inte.
Men jag såg dem aldrig mer,
jag fick aldrig säga adjö.
De bara försvann från mitt liv där och då.
MINNESMÄRKE FÖR FÖRINTELSENS OFFER, POLEN
Här uppe.
Här är min far.
Glied, Alexander, 1899,
Petrovac, Jugoslavien.
Mördad i Kaufering, Tyskland.
Här är min syster. Glied, Aniko, 1936.
Subotica, Jugoslavien.
Mördad i Auschwitz, Polen.
Här är mamma.
Glied, Miriam, 1907, Jaszkarajeno, Ungern.
Mördad i Auschwitz, Polen.
Herregud.
Nästan alla i släkten Glied står här...
...kusiner... farbröder och mostrar.
Det sades att alla som inte kunde arbeta gjorde man sig av med.
Vad tänkte du om människorna de "gjorde sig av med"?
Judarna ansågs vara Tysklands fiender.
De skulle utrotas.
Det var en del av kriget.
Han talade om hela situationen
som om det fanns en insekt på marken
som han bara trampade på.
Att se de överlevandes ansikten
efter att Gröning talat...
Det var hemskt.
Han berättade några historier om sitt arbete,
som "Den gråtande resväskan".
I november 1942, min första tid på rampen,
inträffade något chockerande.
En judisk mor gömde sitt spädbarn i en resväska.
Barnet började gråta.
En SS-korpral öppnade resväskan,
tog ut det i benen och slog det
mot järndörren på en lastbil...
...och gråten upphörde.
Och han sa: "Gråtandet upphörde."
Det var...
Det var för mycket för mig.
Jag trodde inte att det var sant.
Han sa: "Det var inte snällt."
Senare frågade de honom:
"Vad skulle du ha gjort?"
"Kanske skjutit honom."
Det hade varit godtagbart, enligt honom.
Jag accepterar faktum att de blev hjärntvättade,
men oavsett hur hjärntvättad man är,
ser man ett spädbarn slås mot en dörr...
... och tänker: "Är det här bra, eller acceptabelt?"
Det är helt oacceptabelt.
Han berättade det,
frivilligt...
Han fick frågan: "Hade en jude valet att lämna platsen levande?"
Han svarade: "Absolut inte."
Det berörde mig starkt.
Så...
Han var en vuxen man.
Han var ansvarig för sina handlingar.
Inte alla som var med i Hitlerjugend
gick vidare till SS.
Inte alla i SS
blev vakt i Auschwitz,
och ledde människor i döden.
Vad gällde att lyda order
svarade de ofta: "Jag tvingades delta i brotten,
för hade jag inte gjort det
skulle tyskarna ha avrättat mig
eller sänt mig till ett dödsläger.
En anmärkningsvärd statistik
som kommer ur Förintelsen
är antalet SS-officerare,
eller tyska officerare
som fått utstå livshotande konsekvenser
efter att ha valt att sluta.
Det antalet är exakt noll.
Inte ett enda fall har hittats
där det bekräftats att någon som inte lydde kriminella order
fick utstå allvarliga bestraffningar,
eller avrättning.
Han lydde order,
men han måste ha vetat på någon medvetandenivå
att det inte kunde vara lagenligt
att mörda barn, spädbarn, äldre...
...människor i hans egen ålder.
Han måste ha vetat att det inte bara var fel,
utan också absolut olagligt.
Det var upprörande att lyssna på Gröning,
på grund av allt han berättade frivilligt.
Han pratade gärna.
Jag önskade att han skulle säga: "Förlåt mig."
Det hade varit...
...vid 94 års ålder, det hade betytt mycket,
tycker jag.
Bara de två orden.
Någon kommer att utfärda en dom,
och jag tror att våra vittnesmål kommer att beaktas.
Vi får se vad som händer.
Jag visste inte hur det skulle bli att möta honom.
Jag visste inte
hur han skulle kunna besvara mina frågor,
men oavsett...
Jag vittnade och sa rakt ut på hög och klar tyska
att jag förlät honom.
För jag har förlåtit alla nazister,
och alla som gjort mig illa.
Jag förlåter dig som jag har förlåtit alla nazister.
Nazistregimen fungerade inte.
Berätta det för ungdomen, herr Gröning!
Det var oerhört, det hon gjorde.
Det kändes som om golvet öppnades och jag föll rakt ner i en källare.
Hon upprepade att de var hennes vänner.
Jag tänkte att hon måste vara galen...
Att förlåta sådana som torterat henne...
...och dödat så många på så grymma sätt.
Hon klarar att förlåta.
Hon kanske behöver det för att kunna gå vidare,
för att behålla sin psykiska balans.
Vad som var än mer chockerande var
att folk i publiken,
vilka de nu var, klappade händerna...
...åt hennes förlåtelse.
Domaren sa: "Inte i min rättegång."
Eva Mozes, ni minns hennes historia.
Hon som var tvilling.
Hon är...
...i ordets alla bemärkelser
ett offer precis som alla andra offer,
och hon bör behandlas så.
På lördagen kom jag tillbaka till USA.
Rättegången var över,
och han satt kvar på sin plats.
Så jag gick fram till Oskar Gröning.
EVAS FILM
Be andra nazister
att uttala sig, därför att
oss, överlevarna, tror de inte på.
De säger: "Vi är judar, vi vill uppnå något."
Det kan bli ett sätt för dig att gottgöra
allt det onda du har gjort.
Hur känns det?
Två människors omfamning
berör människor i hela världen.
Vi börjar ikväll med en otrolig historia.
En kvinna från Terre Haute har fått världens blickar på sig
efter en modig akt av godhet
som tog sociala media med storm.
Hon var den mest berömda i Lüneburg
eftersom världspressen följde henne.
Alla intresserade sig för förlåtelsen.
Den största gest man kan tänka sig.
Man kramar monstret,
kramar en del av maskinen som dödat ens familj,
och nästan en själv.
Det var en gest av förlåtelse
som gav stora rubriker
och en stor debatt följde om det var lämpligt eller inte,
om det var för mycket, om det är möjligt att förlåta
en del av nazismens system, eller
om han inte borde förlåtas.
Hon lyckades med
att göra väldigt många rasande,
praktiskt taget alla överlevande som finns kvar.
Och det med goda skäl.
Genom att förlåta...
...har jag avlägsnat det som hände mig.
Hon sa till mig så ofta:
"Du måste förlåta din farfar."
Jag sa: "Nej, jag kan inte förlåta honom,
inte med allt han lagt på våra axlar."
Men hon måste klara av det.
Hon måste uthärda det...
...så det är upp till henne.
Om det hjälper henne...
...att leva med det,
då accepterar jag.
Bästa sättet att förgöra en fiende
är att vara dess vän.
Jag tror att...
...att jag besegrade Oskar Gröning...
...genom att göra honom till min vän.
Gröning, direkt efter kriget,
beslöt att gifta sig med sin brors änka.
Han fick två barn
och självklart levde han ett fridfullt liv och njöt av livet.
En viktig sak hände herr Gröning
i mitten av 1980-talet.
Han mötte någon som samlade frimärken som han själv.
De talade om krigsförbrytelserna,
och den andre förnekade Förintelsen.
För honom var det outhärdligt
att någon kunde säga att Förintelsen inte hade ägt rum.
Han var ju där, och visste att det hänt.
Han ville uttala sig
och berätta: "Jag var där,
jag vet att brotten begicks."
Han gjorde några intervjuer i Der Spiegel
och i BBC.
Före det kände ingen till herr Gröning.
BBC-INTERVJU 2005
Jag ser det som min plikt att vid min ålder
bekräfta vad jag har bevittnat,
och säga emot förintelseförnekarna
som påstår att Förintelsen inte ägt rum.
Jag vill säga till dem:
"Jag har sett krematorierna.
Jag har sätt de brinnande groparna.
Och jag vill att ni tror mig,
att dessa ohyggligheter verkligen skedde...
...Jag var där."
Han uttalade sig,
och det var positivt.
Det var modigt.
Jag tycker att det är en viktig förmildrande omständighet.
För mig...
...hade det varit tillräckligt för att inte åtala.
Herr Gröning, vad säger ni till dem som fortfarande förnekar Förintelsen?
Inget. De är hopplöst förlorade.
För mig finns ingen tvekan om att jag är moraliskt skyldig.
Jag ber om förlåtelse.
Om jag är juridiskt skyldig
är er sak att avgöra.
Herr Gröning har gjort ett långt uttalande om vad han gjorde i Auschwitz,
och han bekände att moraliskt sett är han skyldig
till Förintelsen.
I slutändan... måste beslutet om han är skyldig eller inte
fattas i rätten,
och inte av herr Gröning själv.
"Gröning intygar,
han låtsas inte vara sjuk.
Han är i samma ålder som Demjanjuk,
men han har inte baseballmössa eller ligger till sängs...
Jag tycker att Oskar Grönings uttalanden är väldigt viktiga.
Han var direkt delaktig och observerade,
vilket slår mot förintelseförnekarna
som säger att det inte fanns några gaskamrar,
eller krematorier, att det inte fanns något zyklon.
Han påvisar lögnen i allt det. Han var själv där.
Han såg det med egna ögon.
Ändå vägrar förintelseförnekarna att acceptera verkligheten
i det han säger.
Det är en förtjänst att han vittnade,
och berättade om vad han såg.
Sanningen är den att 1945,
i krigets slutskede
och upptäckten av lägren
och de ohyggliga förbrytelserna,
myntades frasen "Aldrig mer".
Problemet är att den är tom.
Med andra ord,
det har skett så många tragedier
sedan dess, liknande Förintelsen,
att detta "Aldrig mer" har blivit meningslöst.
Den frasen är för farlig idag.
Världen har förändrats.
Vår förmåga att döda håller på att gå oss helt ur händerna.
Vi ser krigen som pågår i Syrien.
Vi pratar om IS.
Det är inget nytt.
En del av orsaken till händelserna i Rwanda och Kambodja,
Biafra, Darfur och Bosnien,
är att det inte alls står klart
att deltar man i sådana förbrytelser
får man betala för det.
Om och om igen
kommer folk undan med det.
Det är absolut avskyvärt.
Utan historia finns inget minne.
Utan minne finns ingen framtid.
Om vi inte lär oss av det förflutna,
kommer vi att upprepa samma misstag.
Judar ska inte ta vår plats!
Judarna ska inte ta vår plats!
CHARLOTTESVILLE, VIRGINIA
ATEN, GREKLAND
NEWCASTLE, ENGLAND
Om vi kan sända ut ett kraftfullt meddelande
att det inte finns någon stadga om begränsningar gällande folkmord,
kan det resultera i att fler
individer riskerar
åtal också i slutet av sina liv.
DOMSLUT I TYSKA RÄTTEGÅNGEN FÖR "BOKHÅLLAREN I AUSCHWITZ"
15 JULI, 2015
Jag ville desperat att Gröning
skulle dömas för sin hemska gärning,
men jag har kommit fram till slutsatsen
att jag inte vill att han sätts i fängelse.
Det viktiga för mig är att han förklaras skyldig
och åker tillbaka till staden han bott i under 70 år,
där alla vet vad han gjort och vem han är.
Och folk ska se honom på gatan
och säga: "Där går Oskar Gröning,
mannen som dömts för mord på 300 000 människor."
Han är allt vi har,
och om vi vill upprätta ett prejudikat,
en ny lag som i framtiden inte tillåter
skyldiga att undkomma med formaliteter,
så gör vi det genom honom.
Ett extraordinärt ögonblick i Tyskland
då krigets synder
slutligen kom ikapp en man känd om "Bokhållaren i Auschwitz".
Han förklarades skyldig och dömdes till fyra års fängelse,
i en av de sista nazisträttegångarna
vi kommer att få skåda.
Domstolsutlåtandet är inte alls förvånande.
Men vi ska utreda detaljerna ännu en gång.
Det var... känslomässigt.
Det faktum att han bara fick fyra år,
med samma ansträngning hade han kunnat få 100 år.
Jag väntar mig inte
att han kommer att sitta i fängelse.
Det här är för framtidens generationer,
för alla dem som fortfarande mördar människor
på grund av deras hudfärg, olikheter i härstamning eller religion.
Det ska vara tydligt för dem
att en dom, oavsett hur lång tid den tar,
kommer att hinna ikapp dem.
Oskar Gröning överklagade.
Som vittne var det...
...som att lägga blommor
på mina föräldrars icke-existerande grav.
Jag känner att min familj som mördades
slutligen... har fått lite rättvisa,
att min mördade mor och far...
...nu... kanske...
...kan vila i frid.
I Förbundsdomstolen kvarstod domen.
Gröning förlorade flera försök att upphäva domen.
Jag känner stor glädje
i det faktum att jag sitter
i en tysk domstol...
...med min dotter...
...och dotterdotter,
vilket bevisar att
vi som den eviga fågeln fenix
återuppstår ur Förintelsens aska...
...att vi kan överleva.
Oskar Gröning dog i mars 2018
utan att ha suttit en dag i fängelse.
Sedan Gröning-rättegången
har åtta före detta SS-officerare åtalats
och fler än 19 är under utredning.
Den yngsta är 92 år.
TILL MINNE AV BILL GLIED 1930-2018
Undertexter: Madeleine Person