Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Auschwitzin pääleiri oli kuin pieni kaupunki.
Siellä juoruiltiin ja rupateltiin.
Siellä oli kanttiini ja elokuvateatteri.
Oli myös urheilukerho, johon minäkin kuuluin.
Hupia ja viihdettä riitti. Ihan kuin pikkukaupungissa.
Auschwitzin erikoisolot synnyttivät ystävyyssuhteita,
joita yhä muistelen ilolla.
Olimme vakuuttuneita, että koko maailma oli pettänyt meidät.
Juutalaiset olivat punoneet salaliiton päänmenoksemme.
Mutta kun ajattelee lapsia,
oli tietenkin selvää, etteivät he olleet tehneet mitään pahaa meille.
Lapset eivät olleet vielä vihollisiamme.
Vihollinen oli veri, joka heissä virtasi.
Auschwitzin pahamaineisen keskitysleirin entinen vartija joutui oikeuteen Saksassa.
Oskar Gröningiä syytetään avunannosta yli 300 000 murhaan.
Gröning on nyt 93-vuotias.
AUSCHWITZ, PUOLA
Lapseni varttuivat tietäen, että perheessämme on salaisuus.
Taakka.
Lapset kysyivät, miksei heillä ole isovanhempia.
Tätejä, setiä...
Jos mietin kokemustani holokaustista,
ne minuutit Auschwitzin lastauslaiturilla määrittelivät koko elämäni.
Yrittäkää kuvitella, että huomenna joku tulisi kertomaan teille:
"Teidän on lähdettävä kodistanne."
Vanhempanne viedään pois.
Ette tiedä, näettekö heitä enää koskaan.
Lopulta kaikki on ohi ja tajuat selvinneesi hengissä.
Ymmärrät, että olet aivan yksin.
Sinulla ei ole vanhempia.
Ei sukua.
Päättyykö se koskaan?
Kuulin Oskar Gröningistä -
saksalaiselta tuomarilta ja asianajajalta Thomas Waltherilta.
Hän otti yhteyttä ja kertoi, että halusi jutella kokemuksistani Auschwitzissa -
Oskar Gröningin oikeudenkäyntiin liittyen.
Mietin silloin...
AUSCHWITZISTA SELVIYTYNYT
...että mitä tekemistä minulla oli hänen kanssaan. En tuntenut häntä.
Mietin asiaa pitkään.
Ensinnäkin minun piti päättää, oliko tämä 94-vuotias mies,
joka syyllistyi hirmutekoihin 70 vuotta sitten, yhä vastuussa rikoksistaan.
Kuulin ensi kerran Oskar Gröningistä Thomakselta.
Hän yritti suostutella minua Saksaan todistajaksi.
Ensimmäinen reaktioni oli, etten taatusti lähde Saksaan.
Miksi kaivaisin taas esiin nuo kamalat muistot...
AUSCHWITZISTA SELVIYTYNYT
...niiltä ajoilta, kun olin 16-vuotias orjatyöläinen?
Mutta Thomas ei lannistunut.
Hän sanoi, ettei kyse ole vain Oskar Gröningistä ja menneisyydestä.
Hän halusi tehdä siitä ennakkotapauksen tulevaisuutta varten.
Gröning on hyvin iäkäs,
mutta Auschwitzissa kukaan ei ollut liian iäkäs murhattavaksi.
Jos osallistut...
ASIANOMISTAJIEN ASIANAJAJA
...20-vuotiaan miehen murhaamiseen, sinut voidaan tuomita siitä 50-vuotiaana -
tai vielä 90-vuotiaanakin.
Tunsin pitkään, että henkiinjääneenä minulla on velvollisuus varmistaa,
ettei holokaustin kauheuksia koskaan unohdettaisi.
Oikeudenkäynti on merkkipaalu holokaustin historiassa.
Niin moni natsirikollinen vältti rangaistuksen sodan jälkeen.
Thomas sanoi, ettei kyse ole vain minusta ja menneisyydestä.
Hän halusi ennakkotapauksen tulevaisuutta varten.
Siksi päätin lähteä todistajaksi oikeudenkäyntiin.
LÜNEBURG, SAKSA
Lüneburg on pieni kaupunki Pohjois-Saksassa.
Välillä sattuu murhia ja oikeutta käydään päivittäin -
mutta näin isoa oikeudenkäyntiä kaupungissa ei ole nähty.
TOIMITTAJA, BILD
Harvassa muussakaan saksalaiskaupungissa on.
Gröning asuu Lüneburgissa, ja Saksan lain mukaan -
syytetty on tuomittava kotipaikkakuntansa oikeusistuimessa.
Monitoimitalolla oli riittävästi tilaa.
Asianomistajia, asianajajia ja mediaa oli paljon.
Siellä oli myös tilaa yleisölle, jonka haluttiin seuraavan oikeudenkäyntiä.
Heidän pitää maksaa teoistaan.
He kaikki tiesivät.
PAIKALLINEN ASUKAS
Heitä pitää rangaista rikoksistaan -
ja siitä, mitä he tekivät juutalaisille ja muille.
Pikkutekijät hirtetään, isot kihot saavat juosta vapaina.
Niin se menee.
PAIKALLINEN ASUKAS
Ei ole mitään järkeä tuomita 93-vuotiasta.
Hän on todennäköisesti elänyt jo 50 vuoden ajan pelossa,
että paljastuu ja jää kiinni.
Hänet pakotettiin mukaan. Hän kannatti puoluetta.
PAIKALLISIA ASUKKAITA
Mitä isämme olivat?
Kukaan ei puhu siitä enää. Hekin kannattivat puoluetta.
Sitten moni entinen tuomarikin joutaisi tuomiolle.
Miljoonat tekivät natsitervehdyksen.
Eikä kukaan muka tiennyt mitään.
Kun olin lapsi, kukaan lähipiirissäni ei puhunut sodasta.
Koulussa en kuullut sanaakaan sodasta.
Vasta 16- tai 17-vuotiaana minulle selvisi elokuvista tai kirjoista,
että kotimaani oli kerran aloittanut sodan.
Jotkut puhuvat mielellään sodasta,
ANTIFASISTI
tosin vain siitä, miten he kärsivät tai millaisia sankareita sota synnytti.
Kukaan ei puhunut uhreista.
Meidän oli vaikeaa ymmärtää,
että maassamme oli niin monia rikollisia.
Heitä oli miljoonia.
Kukaan ei selittänyt meille, mitä todella oli tapahtunut.
Molemmat vanhempani kannattivat natseja.
Äitini vain totteli aviomiestään.
Isäni oli natsi alusta alkaen.
Hän teki itsemurhan 53-vuotiaana.
Hän oli jämähtänyt natsiaikoihin.
Nykyään on vanhoja ja uusia fasisteja.
Myös antifasistinen järjestö avusti Gröningin oikeudenkäynnissä.
Nimensä mukaisesti järjestö taistelee fasismia vastaan.
Fasismi nosti päätään maassamme 70 vuotta sitten.
Se on yhä hengissä.
Äärioikeisto aiheutti hankaluuksia.
Siksi asianajaja Thomas Walther -
soitti meille kuusi viikoa ennen oikeudenkäynnin alkamista -
JÄRJESTÄYDY!
ja käski meidän valmistautua -
ja valmistaa banderolleja, joilla pitäisimme holokaustin kieltäjät -
loitolla eloonjääneistä ja näiden sukulaisista.
Onko teksti valmis?
Kyllä on.
Ihmiset tekevät parhaillaan banderolleja.
Olen antifasisti.
ANTIFASISTI
Millaisessa yhteiskunnasa haluamme elää? Saksassa on paljon rasismia.
Taloja poltetaan, koska rasistit ja fasistit -
ovat järjestäytymässä pakolaisia vastaan. Moni on saanut surmansa.
Jos tiedostamme historiamme,
meidän on toimittava nyt heti.
Saksassa käynnistyi kenties viimeinen holokaustioikeudenkäynti.
Uuden teorian mukaan leirien työntekijöitä voidaan syyttää holokaustista -
vaikkeivät he omakätisesti surmanneet ketään.
Syytetty myöntää olleensa Auschwitzissa mutta sanoo, ettei tappanut ketään.
Hän vain vei uhrien rahat.
Nyt oikeus päättää, onko niin sanottu "Auschwitzin kirjanpitäjä" -
osallinen myös massamurhaan.
Ensimmäisenä päivänä paikalle saapui 11 holokaustin kieltäjää.
He pitivät kovaa meteliä ja jakoivat tiedotteitakin.
Kaverimme vaativat banderolleilla oikeutta selviytyneille.
Tilanne on hyvin vaikea.
Selviytyneet joutuvat jonottamaan sisäänpääsyä pari tuntia -
kasvotusten herra Wulffin ja rouva Haverbeckin kaltaisten fasistien kanssa.
Auschwitzissa ei kaasutettu ketään.
Se ei ollut tuhoamisleiri.
HOLOKAUSTIN KIELTÄJÄ
Komentajan ja viranomaisten käskyt osoittavat...
Lopetetaan juttu tähän. Kerroin, että voitte joutua syytteeseen.
Niin, mutta...
Sillä ei ole nyt väliä. Saatte syytteen ja teidät poistetaan paikalta.
Riittää! Tämä on yleinen tilaisuus!
HOLOKAUSTIN KIELTÄJÄ
Älkää kriminalisoiko meitä puhumalla asiasta.
Haluan mukaan oikeudenkäyntin.
Selviytyneitä ja heidän sukulaisiaan -
suojellaan aina äärioikeistolta.
Se oli tärkeää meille ja myös hyvin tärkeää heille.
SELVIYTYNYT, ASIANOMISTAJA
Ensimmäinen päivä oli uskomatonta hullunmyllyä.
Kaikissa Euroopan suurkaupungeissa kohistiin.
Kamerat ahdistivat meidät kirjaimellisesti nurkkaan.
Toimittajat halusivat kuulla mielipiteemme asiasta.
On arvokasta...
SELVIYTYNYT, ASIANOMISTAJA
...että tekijä joutuu oikeuteen 70 vuoden jälkeen.
Kenenkään ei tule selvitä rikoksista ihmisyyttä ja juutalaisia kohtaan.
Auschwitzista selviytynyt istuu saksalaisessa oikeudessa -
saksalaisten tuomarien ja asianajajien ympäröimänä -
ja saa kunnioittavaa kohtelua.
SELVIYTYNYT, ASIANOMISTAJA
Jo se itsessään oli mielenkiintoinen kokemus minulle.
Olin tuolloin Rainer Hössin hyvä ystävä.
Hän tukee vahvasti taistelua uusnatseja vastaan.
Olen Rudolf Hössin lapsenlapsi. Isoisäni oli Auschwitzin komendantti.
Hän oli vastuussa 1,1-1,3 miljoonasta murhasta Auschwitzissa.
AUSCHWITZIN KOMENDANTTI
Viha oli voimakas ase toisessa maailmansodassa ja on edelleen.
Gröningin oikeudenkäynti on tärkeä nuorisollemme.
Aiemmin olemme kuulleet vain selviytyneiden ja uhrien äänen.
Kukaan ei ole kuunnellut syyllisiä.
Aivan.
He eivät aloita ilman minua.
Mitä odotatte oikeudenkäynniltä?
Vapauttavaa tuomiota. Enpä tiedä.
Pidättekö itseänne viattomana?
Herra Gröning, älkää sanoko mitään.
Istuimme oikeussalin toisella laidalla.
Vastapäätämme sisään käveli raihnainen, vanha mies -
joka tukeutui rollaattoriin.
Minua kylmäsi katsoa miestä.
Kokemus oli epätodellinen.
Se on ainoa tapa kuvailla sitä.
Tunsin kyllä sympatiaa häntä kohtaan.
Hän näytti vaivaiselta vanhukselta.
Mutta tunne muuttui, kun hän istui alas.
Hän katsoi ympärilleen ja työnsi kätensä puuskaan.
Ajattelin, että hän ei ole muuttunut mihinkään.
Näen edessäni saman miehen,
joka piti heikäläisiä jumalina ja meitä syöpäläisinä.
Vielä nytkin.
Silloin kaikki sympatiani katosi.
Oikeudenkäynti nousi otsikoihin,
koska Gröning oli eräs harvoista ellei peräti ensimmäinen syytetty -
joka lupautui puhumaan Auschwitzista oikeudessa.
Hän kertoi, mitä todella tapahtui, mitä hän koki Auschwitzissa ollessaan.
Suurin osa valehtelee silloisista teoistaan.
Herra Gröning kertoi totuuden.
Hän kertoi totuuden teoistaan, ja se oli poikkeuksellista.
Juutalaisilla oli mukanaan paljon omaisuutta.
Hän myönsi, että oli kerännyt Auschwitziin tuotujen matkatavarat.
Hän etsi laukuista arvoesineet.
Hän on yksi harvoista natsirikollisista,
joka myönsi, että ryöstettyä omaisuutta ei ollut tarkoituskaan palauttaa.
Se osoittaa leirissä työskennelleiden tienneen, että vangit kuolevat.
Mietittekö, kenelle arvoesineet kuuluivat?
TUOMARI FRANZ KOMPISCH
Ne kuuluivat valtiolle. Juutalaiset olivat luovuttaneet ne meille.
Oliko siihen syy?
Kyllä. He eivät enää tarvinneet niitä.
Hänestä tuli esimerkki, ehkä epäoikeudenmukaisestikin.
LAKITIETEEN PROFESSORI
Jos hän olisi elänyt aikana, jolloin todellisia syyllisiä rangaistiin,
kukaan ei olisi ollut kiinnostunut hänen kaltaisestaan pikkutekijästä.
Kyse oli siitä, mitä Saksa teki paitsi sodan aikana myös sen jälkeen.
Oli häpeällistä, miten Saksa toimi sodan jälkeen.
Tässä. "Ei saa taittaa."
Katsokaapa.
"Ei saa taittaa." Siellä on fanipostia. Joku haluaa nimikirjoituksen valokuvaan.
Mies haluaa nimikirjoitukset kuviinsa. Tämä onkin harvinainen.
Seison päämajassa.
Tämäkin on harvinainen.
Nousin maihin Normandiassa.
Kuuluin kenraali Pattonin armeijaan.
Ajoimme saksalaiset Ranskan läpi takaisin Saksaan.
Silloin minut nimitettiin sotarikostutkijaksi.
Olin käsittääkseeni Yhdysvaltain armeijan ensimmäinen sotarikostutkija.
Nürnbergin pääsyyttäjänä minulla oli ongelma.
Millaisia tuomioita vaadin?
Tuomiolla oli 3 000 miestä, jotka olivat murhanneet...
PÄÄSYYTTÄJÄ EINSATZGRUPPE-JUTUSSA 1947-48
...tuhansia ihmisiä ja ampuneet myös lapsia yksi kerrallaan.
Minusta tuntui...
...etten mitenkään voinut tehdä oikeutta miljoonille murhatuille.
Mutta jos saisin vakiinnutettua oikeuskäytännön,
joka turvaisi ihmiskuntaa tulevaisuudessa,
olisin tehnyt jotain merkittävämpää kuin vain tuominnut sen murhaajajoukon.
En ole varmaan pidellyt tätä asiakirjaa käsissäni vuoden 1948 jälkeen.
Se on lista Einsatzgruppe-oikeudenkäynnin syytetyistä Nürnbergissä.
Olin laatinut listan syytetyistä, ja heidän virka-asemastaan.
Esimerkiksi Ohlendorf, Einsatzgruppe D:n komentaja,
surmasi 90 000 ihmistä.
Kukaan ei tunnustanut syyllisyttään. Yksikään ei myöntänyt tekoa.
He sanoivat vain noudattaneensa Hitlerin käskyjä.
Sota oli käynnissä. Mitä heidän olisi pitänyt tehdä?
Valitsin murhaajista 22 syytettyä, jotka olivat surmanneet yli miljoona ihmistä.
Saatoin todistaa sen. Minulla oli kaikki heidän salaiset asiakirjansa.
Faktat olivat päivänselvät.
Halusin päätekijät. Suunnittelijat ja korkea-arvoiset upseerit.
Heidän tehtävänsä oli kylmäverisesti murhata -
jokainen juutalainen mies, nainen ja lapsi, jonka he saivat käsiinsä.
Tiesin, että 22 syytetyn valitseminen 3 000:n joukosta ei ollut kummoinen otos.
Oli naurettavaa, että syytetyille oli varattu vain 22 penkkiä.
Haimmeko oikeutta? Emme tietenkään.
Jos olisimme tehneet niin, tuomitsisimme natseja vielä nytkin.
Pyrimme periaatteelliseen julkilausumaan.
Kukaan älköön tehkö näin. Tällainen on rikos ihmisyyttä vastaan.
Jos teette näin, vangitsemme johtajanne ja katsomme, ettei asia toistu.
Se estää muitakin tekemästä niin.
Kun päätuomari Michael Musmanno avasi oikeudenkäynnin, hän sanoi:
Olemme valmiita kuulemaan syyttäjän esityksen.
Silloin sanoin:
Emme hae kostoa emmekä vaadi vain rangaistusta syyllisille.
Pyydämme oikeutta varmistamaan kansainvälisellä rangaistuskäytännöllä -
ihmisen oikeuden elää rauhallista ja arvokasta elämää -
rodusta ja uskonnosta riippumatta.
Esityksemme on vetoomus ihmisyyden puolesta.
Siihen minä tosiasiassa pyrin.
NÜRNBERGIN OIKEUDENKÄYNTI 1945
Kansainvälinen rikoslaki sai alkunsa Nürnbergissä.
OIKEUSMINISTERIÖN ERIKOISTUTKIMUSOSASTON JOHTAJA
Siellä tuomittiin pahamaineiset natsirikolliset Hermann Göring...
Rudolf Hess.... ja monta muuta.
Saksalaiset eivät suhtautuneet myötämielisesti oikeudenkäynteihin.
Niitä pidettiin voittajan oikeutena.
PROTESTEJA NÜRNBERGISTÄ
Ei kukaan halua jäädä miettimään rikoksiaan.
HISTORIAN PROFESSORI
Se oli myös ymmärretävää. Saksa oli pommitettu raunioiksi.
Maa piti jälleenrakentaa tiili kerrallaan.
Eivät ihmiset halunneet puhua rikoksistaan ja syyllisyydestään ja siitä,
että olivat tuhonneet Euroopan.
21 SYYLLISTÄ NATSIPOMOA
Historian merkittävin oikeudenkäynti lähenee loppuaan Nürnbergissä.
Tulos oli, että suurin osa syytetyistä sai tuomion.
Muutamat vapautettiin.
Osa sai kuolemanrangaistuksen, ja heidät teloitettiin.
Kun Saksaan oli saatu uusi hallinto,
se yritti parhaansa mukaan lopettaa oikeudenkäynnit -
ja pyrki vapauttamaan Nürnbergissä tuomittuja,
jopa kuolemanrangaistuksen saaneita.
Suurin osa vapautettiin.
Ei Saksa epäonnistunut sotarikollisten syyttämisessä.
LAKITIETEEN EMERITUSPROFESSORI
Se jätti tietoisesti heidät syyttämättä,
koska monet tuomarit olivat itsekin sotarikollisia.
On todisteita, että suuri osa etenkin länsisaksalaista tuomareista -
vuosina 1945-1967 oli natseja.
En tarkoita entisiä natseja, vaan natseja. Ihmisiä, joilla on natsisympatioita.
Oikeusministeriö koostui 99-prosenttisesti entisistä natseista.
He loivat ja määrittelivät uuden oikeusjärjestelmän.
He tuomitsivat itse itsensä.
Lopputulos oli hyvin epäoikeudenmukainen.
ULMIN EINSATZKOMMANDO-JUTTU 1958
10 SYYTETTYÄ, TUOMIOT 3-15 VUOTTA
TREBLINKA-JUTTU 1964 11 SYYTETTYÄ
4 ELINKAUTISTA, 3 VAPAUTETTIIN ENNENAIKAISESTI
SOBIBOR-JUTTU 1965 12 SYYTETTYÄ
6 VAPAUTTAVAA TUOMIOTA
FRANKFURTIN AUSCHWITZ-JUTTU 1965 22 SYYTETTYÄ
16 VAPAUTETTIIN VANKILASTA 5 VUODEN SISÄLLÄ
KAATOI ZYKLON B:TÄ KAASUKAMMIOIHIN
VAPAUTETTIIN VANKILASTA 3 VUODEN JÄLKEEN
OSALLISTUI TELOITUKSIIN, KAASUTUKSIIN JA KIDUTUKSIIN
VAPAUTETTIIN VANKILASTA 3 VUODEN JÄLKEEN
VASTASI TUHOAMISESSA KÄYTETYISTÄ KEMIKAALEISTA
VAPAUTETTIIN VANKILASTA 3 VUODEN JÄLKEEN
Tilastot ovat kammottavia. Todella harva sai tuomion.
Poliittista tahtoa ei ollut. Suurin osa saksalaisista -
piti oikeudenkäyntejä puhdistavina ja hyvinä -
koska ne paljastivat Auschwitzin kauheudet.
Pari roistoa naulittiin seinälle -
jotta muut näyttäisivät viattomilta eivätkä ansaitsisi rangaistusta.
Hehän olivat vaarattomia leirien ulkopuolella.
Siksi oikeudenkäynneistä tuli sellaisia fiaskoja.
Liki jokaisella kansakunnalla on menneisyydessään kipupisteitä.
Niitä on vaikea kohdata.
Se pätee myös Yhdysvaltoihin.
Puhun orjuudesta ja sen seuraamuksista.
Se pätee Saksaan, natsien kansanmurhaan ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan.
Kuvitelkaa maa, jossa merkittävä osa väestöstä,
isistä, veljistä ja pojista, on ollut osallisena rikoksiin.
Seuraavina vuosikymmeninä heistä tuli saksalaisia isoisiä.
Kansan oli hyvin vaikeaa hyväksyä laajamittaisia syytetoimia.
Tuskin syyttäjätkään olivat kovin innostuneita asiasta.
Vuonna 1945 SS:ään kuului noin 800 000 jäsentä.
Luku oli valtava.
Vuoden 1947 jälkeen saksalaiset ovat tutkineet yli 100 000:n taustat.
Heistä noin 6 200 on viety oikeuden eteen.
Heistä 124 on tuomittu osallisuudesta murhiin.
Yli 6 000 syytetystä 124 on saanut elinkautisen.
Näen yhä painajaisia tunnetusta valokuvasta, jossa saksalainen sotilas -
ampuu äidin ja tämän lapsen. Mietin, miten tuo mies eli täyden elämän,
ja kuoli omien lastenlastensa ja lastenlastenlastensa ihannoimana.
Se on holokaustin perintö Saksassa, eivät ne pari sotarikosoikeudenkäyntiä.
LÜNEBURG, SAKSA
Luulen, että tuomarit tai syyttäjät -
haluavat nyt hyvittää menneisyden virheet...
KIRJAILIJA
...1960- ja 1970-luvulla.
Uskon, että menneisyyden voi kohdata toisinkin.
On vaikea sanoa, mitä hyötyä on rangaista jotakuta -
70 vuotta vanhoista rikoksista.
Toinen kysymys liittyy kuluneeseen aikaan.
BIOETIIKAN PROFESSORI
Jos rankaisemme 93-vuotiasta miestä hänen 23-vuotiaana tekemistään rikoksista,
rankaisemmeko sitä henkilöä, joka rikoksen teki?
Kaikki, mikä teki hänestä rikollisen, on muuttunut.
Hän oli varttunut ääri-isänmaallisessa perheessä.
Hän omaksui natsien ideologian jo nuorena.
Hän liittyi Hitler-Jugendiin ja sitten vapaaehtoisena SS:ään.
Täten rankaisemme jotakuta siitä,
mitä täysin eri henkilö ja erilainen persoona,
jolla on erilainen luonne, on tehnyt.
Teemme liian vähän ja liian myöhään. Asia olisi pitänyt hoitaa ajat sitten.
On naurettavaa tehdä se nyt, kun syytetyt ovat yhdeksänkymppisiä.
Hyvää iltapäivää.
Olen nyt 98-vuotias.
Jos tekisin rikoksen, voisin olettaa joutuvani vankilaan.
Jos tekisin rikoksen, joka ei vanhene,
kuten rikoksen ihmisyyttä vastaan, joutuisin vankilaan.
Ikä ei ole puolustus.
Ihmisten on tiedettävä, että rikollisia jahdataan niin kauan kun on tarpeen,
jotta oikeus tapahtuisi siinä määrin kuin se on mahdollista.
Miten on mahdollista, että hän eli kotikaupungissaan 70 vuoden ajan -
eikä kukaan tehnyt asialle mitään?
Hänet tuomitaan nyt, koska 50 vuotta sitten siitä ei olisi tullut mitään.
SIMON WIESENTHAL -KESKUKSEN JOHTAJA
Vuosien ajan Saksan oikeusjärjestelmä...
LAKITIETEEN PROFESSORI
...lähestyi holokaustin rikoksia väärältä kantilta.
Syyttäjän piti todistaa,
että syytetty on tehnyt tietyn rikoksen tietylle uhrille,
ja että teon pontimena on ollut rotuviha.
Sitä ei ole helppo todistaa.
Jos ei voitu todistaa, että syytetty on syyllistynyt suoranaiseen murhaan,
häntä ei voinut tuomita.
Se on eräs syy siihen, miksi lukemattomat vartijat,
jotka kenties olisimme halunneet tuomita,
välttyivät oikeudelta, koska saksalaiset eivät kyenneet muotoilemaan käytäntöä,
sopivaa teoriaa, jonka nojalla vartijat olisi voitu tuomita.
Asia muuttui olennaisesti Demjanjukin tuomion myötä.
Demjanjukin-jutun takia Saksan syyttäjät muuttivat pelisääntöjä.
Ilman Demjanjukia Gröningin-jutusta ei olisi tullut mitään.
John Demjanjuk, alun perin Ivan Demjanjuk, muutti Yhdysvaltoihin noin vuonna 1950.
Hän väitti itseään pakolaiseksi.
Mielenkiintoista kyllä, viisumihakemuksessaan -
hän ilmoitti asuinpaikakseen vuosina 1930-1943 -
Sobiborin Puolassa.
Sobibor on sana, jota jokaisen tulisi kavahtaa.
PUOLA
Usein ajatellaan, että natseilla oli kuusi tuhoamisleiriä.
Leirejä, jotka oli tarkoitettu yksinomaan ihmisten surmaamiseen.
Ne olivat Majdanek, Sobibor, Chelmno,
Belzec, Treblinka ja Auschwitz-Birkenau.
Ikävä kyllä viisumihakemusten käsittelijät -
Yhdysvalloissa vuonna 1950 eivät olleet kuulleet Sobiborista.
Sana ei tarkoittanut mitään heille.
Demjanjuk sai viisuminsa.
Hän oli töissä Fordilla koneenkäyttäjänä.
Hän eli kunniallista elämää keskilännessä 70-luvun puoliväliin asti.
Syyttäjät saivat selville, että hän oli valehdellut maahantulokaavakkeissaan.
Siitä käynnistyi tutkinta,
josta tuli kenties pisin ja mutkikkain rikosjuttu -
jossa holokaustia on puitu.
Kun Demjanjukin taustoja alettiin selvittää,
löydettiin SS:n myöntämä henkilökortti.
Siitä kävi ilmi, että hänet oli määrätty töihin Sobiborin kuolemanleirille.
Kun amerikkalaiset alkoivat kuulustella eri kuolemanleireiltä selvinneitä,
kävi ilmi, että monet eivät pitäneetkään Demjanjukia Sobiborin vartijana -
vaan Treblinkan vartijana.
Demjanjuk joutuu oikeuden eteen Jerusalemissa.
Häntä epäillään keskitysleirin vartijaksi, joka tunnettiin nimellä "Iivana Julma".
Jutun nimi on koruttomasti "Rikostutkinta 373,
Israelin valtio vastaan Ivan Demjanjuk".
Edellisessä sotarikollisjutussa Israelissa tuomittiin Adolf Eichmann,
Natsi-Saksan "lopullisen ratkaisun" arkkitehti.
25 vuotta myöhemmin toinen mies lähtee samasta sellistä Ayalonin vankilassa -
ja taittaa 80 kilometrin matkan jerusalemilaiseen oikeussaliin.
Kenties hänenkin kohtalonaan on joutua hirteen.
Tervehdys kaikille. Minä en ole Iivana Julma.
John Demjanjukille vaaditaan kuolemantuomiota.
-Miten voitte tänään? -Hyvin, kiitos.
Voin aina hyvin.
He olisivat viskanneet minut elävänä veriseen kuoppaan.
TREBLINKASTA SELVIYTYNYT
Minä olin siellä. Antakaa miehen kertoa, mitä hän olisi tehnyt minulle.
Herra Rosenberg...
Olkaa hyvä ja istukaa. Yleisöä pyydetään istumaan.
TODISTAJA TUNNISTI IIVANA JULMAN
Demjanjuk yritti vakuuttaa oikeuden siitä, ettei hän ole Iivana Julma,
SS-upseeri, joka avusti 850 000 puolanjuutalaisen surmaamisessa.
Olen syytön. Syytön. Syytön.
Tuomitsemme hänet edellä mainituista rikoksista -
kuolemarangaistukseen natsirikollisista säädetyn lain ensimmäisen kohdan nojalla.
En ole Iivana Julma! Olen kunnon mies!
Kuolemantuomiota seurasi pitkittynyt valitusprosessi.
Samaan aikaan Neuvostoliitto romahti.
Herra Gorbatšov, purkakaa tämä muuri.
Neuvostoliiton romahdettua sen arkistot avautuivat.
DEMJANJUKILLA UUSIA TODISTEITA
Israelilaiset olivat tuominneet väärän miehen.
Demjanjuk ei ollut Treblinkan Iivana Julma.
Iivana Julma oli toinen ukrainalainen nimeltä Ivan Marchenko.
Se osoitti, miten vaikeaa on perustaa oikeudenkäynti -
selviytyneiden silminnäkijöiden todistusten varaan.
He olivat olleet varmoja, että Demjanjuk oli heidän kiduttajansa.
He olivat väärässä.
ISRAELIN KORKEIN OIKEUS 29.7.1993
MInulla on ikävä vaimoani. Minulla on ikävä perhettäni.
Minulla on ikävä lapsenlapsiani. Haluan kotiin.
Häntä oli luultu toiseksi mieheksi,
ja hänet vapautettiin syytteistä.
Tutkinta kuitenkin osoitti, ettei hän ollut täysin syytön.
DEMJANKUK PALAA USA:HAN
Kotimaassani Demjanjuk työskenteli Fordin autotehtaan liukuhihnalla.
Jos Demjanjukilta olisi tuolloin kysytty, mitä hän tekee työkseen,
hän olisi kai vastannut, että rakentaa autoja,
vaikka oletettavasti hänellä oli vain vähäpätöinen tehtävä.
Hän kiristi vain yhtä mutteria eikä rakentanut autoa yksin.
Mutta sitä hän teki työkseen: rakensi autoja.
Auschwitzin ja Sobiborin kaltaisissa paikoissa -
SS-henkilöstö teki työtään.
He surmasivat työkseen viattomia ihmisiä.
Mistään muusta ei ollut kyse.
Liittovaltion oikeusistuin epäsi tänään Demjanjukilta Yhdysvaltain kansalaisuuden.
VARAOIKEUSMINISTERI
Kävi ilmi, että hän toimi vartijana Sobiborin kuolemanleirille.
Meitä kannusti tehtävässämme henkiinjääneiden rohkeus.
He kertoivat meille painajaismaisista kokemuksistaan yli 50 vuotta sitten -
ja repivät auki haavat, jotka eivät ole koskaan parantuneetkaan.
Harva tietää, että kun olimme käyneet 10 vuotta oikeutta -
Demjanjukia vastaan Yhdysvalloissa,
ja saaneet peruttua hänen kansalaisuutensa ja karkotettua hänet,
pyysimme Saksaa vastaanottamaan hänet.
Saksa kieltäytyi.
Saksa ja muut Euroopan maat tekevät säännönmukaisesti niin.
Se on valtavan turhauttavaa.
Sitten tapasin Thomas Waltherin ja Kirsten Goetzen.
Pohdimme yhdessä, miten saisimme Demjanjukin syytteeseen Saksassa.
Oli olennaista, että saimme yhteyden...
DEMJANJUK-JUTUN PÄÄTUTKIJA
...Yhdysvaltain erikoistutkimusosaston Eli Rosenbaumiin.
Hän sanoi aina, ettei ymmärrä, miksemme me Saksassa -
aseta näitä vartijoita syyteeseen.
Hehän vahtivat, ettei kukaan päässyt pakoon kuolemanleireiltä.
Leireillä tehtiin rikoksia ihmisyyttä vastaan. Kansanmurha.
Annoin hänelle esimerkin.
Kuule Thomas, sanoin. Istumme täällä toimistossani.
Jos päättäisit karata päälleni veitsen kanssa ja yrittäisit tappaa minut -
ja kaverisi vahtisi oven ulkopuolella, etten pääse pakoon,
siinä tapauksessa sekä sinä että kaverisi -
olisitte minun kotimaassani syyllisiä ensimmäisen asteen murhaan.
Sanoin, että tuskin Saksan laki on kovin erilainen.
Leirit oli tarkoitettu vain ihmisten surmaamiseen.
SYYTTÄJÄ
Ei ole epäilystäkään, etteikö tämä henkilö ole syyllinen -
ja osallinen tappamisprosessiin.
Auschwitz-Birkenaun ja Sobiborin kaltaisten kuolemanleirien vartijat -
tiesivät, mitä leireillä tapahtui. He varmistivat, etteivät uhrit pakene.
Lopulta Thomas ja Kristen varmistuivat, että oli olemassa ennakkotapaus.
He nostivat jutun Demjanjukia vastaan.
DEMJANJUKIN KOTIVIDEO
EFRAIM ZUROFFIN ÄÄNI
Tänään oikeus on voittanut.
Henkilö, joka aktiivisesti osallistui 29 000 juutalaisen joukkomurhaan -
Sobiborin kuolemanleirillä, joutuu viimein oikeuteen rikoksistaan.
Se on hyvin tärkeää. Olemme asiasta erittäin iloisia.
Yhdysvaltalaiset ja saksalaiset viranomaiset ansaitsevat hatunnoston -
sinnikkyydestään tässä jutussa.
OIKEUSMINISTERIÖN VALVONTAKAMERAN KUVAA VIIKKOA AIEMMIN
Kohde on auton väärällä puolella.
-Hän kävelee. -Jep.
Näyttää viattomalta, kun tämä vanhus kävelee ja juttelee,
mutta vanhus on John Demjanjuk, jota väitetään kuolemanleirin vartijaksi.
Hän väittää olevansa niin sairas,
ettei kestä karkotusta ja oikeudenkäyntiä Euroopassa.
Syyttäjät toimittivat nämä videot liittovaltion valitustuomioistuimelle.
Ne on kuvattu pari päivää ennen Demjanjukin pidätystä.
MÜNCHEN 9.5.2009
Münchenissä Demjanjuk yritti antaa vaikutelman,
ettei kykene vastamaan oikeudessa.
Dramaattisella ja teatraalisella esiintymisellään -
hän yritti vakuuttaa, että kolkutteli jo kuoleman porteilla.
Ongelma on, että Demjanjuk pani pystyyn varsinaisen esityksen.
Hän tekee kaiken mahdollisen luodakseen vaikutelman,
ettei kykene vastaamaan oikeudessa.
Demjanjuk näytti oikeudenkäynnissään pystyyn kuolleelta.
Hän esitti täysin poissaolevaa. Suurin osa ei tiedä,
että päivän päätteeksi hän aina virkosi, käveli ja vitsaili ihmisten kanssa.
Se on ollut yleinen temppu natsioikeudenkäynneissä jo vuosikymmeniä.
Syytetyt vetoavat sairauteen tai mielenterveyden ongelmiin.
NATSIPUOLUEEN VARAJOHTAJA
Osa tuomareista on niellyt juonen, osa ei.
TEESKENTELIN MUISTINMENETYSTÄ
Se on hyvin yleinen kikka.
Jos sotarikollisten näyttelijäsuoritukset palkittaisiin Oscarilla,
Demjanjuk olisi voittanut 2010.
Tiedämme, että hän oli tuolloin melko hyvässä kunnossa.
Hän selvisi oikeudenkäynnistä hengissä.
Vuosikymmeniä kestäneessä oikeusjutussa -
saksalainen oikeusistuin tuomitsi 91-vuotiaan Demjanjukin -
syylliseksi avunannosta yli 28 000 juutalaisen murhaan miehitetyssä Puolassa.
DEMJANJUKIN ASIANAJAJA
John Demjanjuk on vain saksalaisten syntipukki.
Hän saa maksaa saksalaisten kaikista virheistä -
eikä se ole oikein.
Saksassa pidetyssä oikeudenkäynnissä oli merkittävää,
että se oli lähes täydellinen vastakohta Iivana Julma -oikeudenkäynnille.
Iivana Julma -jutussa keskityttiin yksittäisiin rikoksiin,
joihin oli syyllistynyt erityisen julma vartija.
Münchenin oikeudenkäynnissä tehtiin ensimmäisen kerran selväksi,
ettei ole väliä, onko julma vai ei.
Työnkuvaan kuuluu, että vartija avustaa kansanmurhassa.
Siksi vartijaa syytetään oikeudessa.
Hän oli avunantajana murhassa, koska se kuului hänen työhönsä.
Demjanjuk kuoli seuraavana vuonna Saksasa. Hän oli valittanut jutusta.
Oli kuitenkin saatu ennakkotapaus, jonka mukaan kuolemanleirin vartija -
on osallinen leirillä suoritettuihin murhiin.
Se innosti Saksan syyttäjiä syyttämään muita vartijoita.
Saksan syyttäjät avaavat uudelleen satoja tutkintoja entisistä natseista.
Miksi on kestänyt niin kauan saada heidät oikeuteen?
Demjanjukin tuomio oli poikkeuksellisen tärkeä.
Käytännössä oikeus määritteli toukokuussa Münchenissä,
että jos työskenteli aseistettuna SS-vartijana tuhoamisleirillä,
on automaattisesti osallinen murhaan.
Tämä antoi Saksan syyttäjille uudet työkalut.
Kysymys kuului, moniko syyllisistä oli hengissä.
LUDWIGSBURG, SAKSA
NATSIRIKOSTUTKIMUSTEN KESKUSVIRASTO
Demjanjukin tuomion jälkeen täkäläinen keskusvirasto -
alkoi jälleen tutkia kaikkia kuutta tuhoamisleiriä.
JOHTAJA NATSIRIKOSTUTKIMUSTEN KESKUSVIRASTO
Kokosimme palapelin palat saadaksemme kuvan siitä,
ketkä olivat osallisia rikoksiin.
Tässä se on.
Saksa tekee sen, minkä vielä voi.
Natsirikolliset käyvät vähiin.
NATSIEN METSÄSTÄJÄ
Monet ovat kuolleet. Moni selviytyneistä on kuollut.
Saksan viranomaisilla ei ole juuri varaa valita, ketä he syyttävät.
Sain 80-luvun alussa vinkin Simon Wiesenthalilta.
Wiesenthal kertoi, että Kanadassa asui Haralds Puntulis -niminen natsi.
Hänen tarkka olinpaikkansa oli tuntematon.
Puntulis osallistui yli 5 000 juutalaisen ja romanin joukkomurhaan Latviassa.
Hän löytyi helposti.
TORONTO, KANADA
Löysin hänet hoitamassa puutarhaansa Willowdalessa.
Ironista kyllä, siellä asuu paljon juutalaisia.
Mutta ennen kuin viranomaiset ehtivät toimia ja artikkelini julkaistiin,
Puntulis kuoli.
Meillä on todellinen kiire löytää kuka tahansa heistä.
He ovat kuitenkin kaikki hyvin iäkkäitä.
NATSIVARTIJA PIEKSI VANKEJA KUOLIAAKSI
Harvasta on enää oikeuden eteen.
AUSCHWITZIN KOKKI
Siksi meidän on nyt tehtävä kaikkemme ennen kuin on liian myöhäistä.
jotta saisimme viimeisenkin natsin oikeuden eteen.
Kun pitkä lista epäillyistä natsirikollisista lyheni,
huomio kiinnittyi Auschwitzin kirjanpitäjään.
Hän joutui valokeilaan annettuaan BBC:lle haastattelun,
jossa hän avoimesti myönsi ja kuvaili Auschwitzissa tapahtuneet rikokset.
UNTERSCHARFÜHRER, LEIRIN VARTIJA
Olitte osa historian suurinta kuolemanmyllyä.
Työskentelitte siellä ja olitte osallinen noin miljoonan ihmisen murhaan.
Eikö teidän olisi pitänyt joutua oikeuden eteen?
Ei minun mielestäni.
ENTINEN SS-VARUSKUNNAN JÄSEN
Kysymys antaa ymmärtää, että vain koska kuuluin varuskuntaan -
joka oli sijoitettu juutalaisten tuhoamisleirille,
minua voidaan pitää rikollisena.
Hän oli osallinen rikokseen. Hän tiesi, mitä teki.
Sitä Gröning ei tiennyt, että BBC:n haastattelu johti tutkimuksiin.
Ennen Demjanjukin tuomiota vartijoita ei pidetty osallisina rikokseen.
Vuosikymmenten ajan Gröning vietti rauhallista elämää Lüneburgin liepeillä.
Sitten he ottivat Gröningin tähtäimeensä.
Ei...
Carlotta teki minulle lounasta.
Annetaan hänen tarjoilla se, kun hän on valmis.
Hyvä on.
-Hei, Benji. -Syötkö nyt?
-Huomenta. -Hei, Benji.
Käynnissä on monia merkittäviä oikeudenkäyntejä.
Vanhuksia, jotka ovat paenneet oikeutta vuosikausia.
Ei sillä ole suurta väliä, joutuvatko he vankilaan vai eivät.
Periaatteella on väliä.
He eivät pääse kuin koira veräjästä. Lopulta saamme heidät kiinni.
Yritämme saada heidät selittämään tekonsa.
LÜNEBURG, SAKSA
Jos mies oli vartijana leirillä, missä isäsi, äitisi ja isoisäsi tapettiin,
eikö silloin pidä miettiä pikemminkin uhrien kuin syyllisen etua?
Vetosimme siihen, että herra Gröningin teot Auschwitzissa...
GRÖNINGIN ASIANAJAJA
...eivät liittyneet niiden ihmisten surmaamiseen,
jotka tuolloin oli kuljetettu Auschwitziin.
Tietenkin hän oli osa järjestelmää muttei varsinaista tappamista.
Monet SS:ään kuuluneet ovat aiemmissa oikeudenkäynneissä sanoneet,
että eivät he tappaneet uhreja, koneisto tappoi.
Hänen asemansa oli vähäpätöinen. Hän ei ollut korkea-arvoinen upseeri.
Hän ei antanut käskyjä.
Juuri siitä on kyse: kuka on vastuussa?
Gröning oli ratas koneistossa,
mutta koneisto ei olisi pyörinyt ilman sitä ratasta.
Ei kyse ole tappamisesta.
Ei ole todisteita, että Hitlerkään olisi tappanut yhtään juutalaista.
Kaikki, jotka tiesivät, mitä Auschwitzissa tapahtuu,
ovat moraalisesti ja juridisesti syyllisiä. Kokki vähemmän kuin se henkilö,
joka päästi kaasun kammioihin.
Kirjanpitäjä vähemmän kuin vartija, mutta hänkin teki kaiken aikaa valintoja.
Hän on vastuussa valinnoistaan.
Gröning ei ollut vain kirjanpitäjä. Hän oli "Auschwitzin kirjanpitäjä",
mutta tuo kuvaus on mielestäni hieman harhaanjohtava.
Aivan kuin Gröning olisi ynnäillyt numeroita mökissään jossain sivummalla.
Hän tuli Auschwitziin nimenomaan kirjanpitäjäksi.
ASIANOMISTAJIEN ASIANAJAJA
Työhön liittyi paljon muutakin.
Hänen piti huolehtia järjestelmästä. Hänet nähtiin lastauslaiturilla.
Tämä on lastauslaituri, joka on ikuistunut ihmisten mieleen -
Schindlerin listan kaltaisista elokuvista. Täällä SS valikoi joukosta ne,
jotka tuhottiin välittömästi.
Pienestä osasta tuli leirin vankeja.
On vaikea ymmärtää, miksei useampi vartija joutunut syytteeseen.
Auschwitz oli yhdistelmäleiri.
Se oli osaksi orjatyöleiri -
ja osaksi tuhoamisleiri.
Jos vartijat vastasivat vain orjatyövoimasta,
hei eivät välttämättä tienneet, että olivat osallisia tappamiseen.
Elleivät he tienneet sitä, Saksan laki ei mahdollistanut heidän syyttämistään.
Gröningin tapauksessa tiesimme, että hän oli Auschwitzissa pitkään.
Kaksi vuotta.
Syyte keskittyy kuitenkin vain kolmen kuukauden ajanjaksoon.
Tuon kolmen kuukauden aikana saapuivat junat,
jotka toivat satojatuhansia juutalaisia Unkarista.
Tässä tapauksessa -
"unkarilaistoimenpide" on rikos.
Toukokuun 16. ja heinäkuun 11. päivän välisenä aikana -
surmattiin 300 000 juutalaista.
Jos voimme todistaa, että Gröning on -
edes yhtenä päivänä ollut lastauslaiturilla,
hän on syyllinen rikokseen kokonaisuudessaan.
Todistajat saapuivat kukin tiettynä päivänä ja tietyllä kellonlyömällä -
"unkarilaistoimenpiteen" aikana.
On tärkeää, että todistajat kertovat, mitä heidän perheilleen tapahtui.
Heidän on tärkeää puhua surustaan ja menetyksestään.
Sinun pitää todistaa huomenna, Bill.
Puhu hitaasti mutta sulavasti.
-Älä mieti tuomarien ilmeitä. -Tämä on erityinen tapaus.
Minusta kyse on hyvin tärkeästä, emotionaalisesta asiasta.
Oikeuslaitos on tehnyt monia virheitä.
Vakavia virheitä.
Toivon, että tämä elvyttää ja parantaa Saksan oikeusjärjestelmää.
Meidän tuli aika todistaa oikeudessa.
Istuin juttua puivan tuomarin eteen.
Thomas Walther istui viereeni.
Tuomari pyysi minua kuvailemaan,
mitä tapahtui, kun saavuin Auschwitz-Birkenauhun.
Juna pysähtyi.
Jonkin ajan kuluttua ovet yhtäkkiä aukesivat.
"Kaikki ulos! Ulos vaunusta!"
"Jättäkää tavarat. Saatte ne myöhemmin."
Ihmiset juoksentelivat ympäriinsä tungoksessa.
Joillakuilla oli raidalliset pyjamat. Oli paljon sotilaita, joilla oli kiväärit.
Koirat rimpuilivat hihnoissaan ja haukkuivat meitä.
Vaunuista purkautui tuhansia ihmisiä.
Lapset itkivät.
Äidit pitelivät heitä sylissään.
Meille huudettiin: "Miehet ja pojat yhteen jonoon."
"Viisi rinnakkain. Äkkiä nyt."
Otin isää kädestä ja seisoin siellä.
Äiti, sisko, täti ja isoäiti menivät naisten jonoon.
Monet kirkuivat ja huusivat.
Ihmiset olivat niin ahdistuneita ja peloissaan.
Joku natsi huusi saksaksi: "Kaksoset, kaksoset."
Äitiparkani epäröi ja kysyi: "Onko se hyvä asia?"
"On", natsi nyökkäsi.
Siksi äitini myöntyi.
Silloin tuli toinen natsi,
joka veti äitini oikealle. Meidät vedettiin vasemmalle.
Me itkimme, äiti itki.
En ymmärtänyt,
että se oli viimeinen kerta, kun näkisin hänet.
Äitini, sisarukseni, isovanhempani, tätini...
Heidät komennettiin vasemmalle.
Tiedän, että heidät vietiin kakkoskrematorion kaasukammioon.
Isäni, setäni ja minä valittiin orjatyövoimaksi.
Meidät käytiin läpi. Vaatteemme vietiin ja hiuksemme ajeltiin.
Seuraavana aamuna saimme numerotatuoinnin ja raitapuvun.
Niin minusta tuli Saksan valtakunnan orjatyövoimaa.
AUSCHWITZIN LÄÄKÄRI
Mengele käytti erilaisissa kokeissaan 1 500 kaksosparia.
Hän istutti yhteen kaksosista taudin.
Kun yksi kuoli, hän tappoi toisen ja sai siten selville, miten tauti käyttäytyy.
Erään injektion jälkeen tulin hyvin sairaaksi ja minulle nousi korkea kuume.
Seuraavana aamuna Mengele tuli luokseni neljän muun lääkärin kanssa.
Hän katsoi kuumekäyrääni -
ja sanoi sitten sarkastisesti naurahtaen: "Onpa ikävää."
"Hän on niin nuori. Hänellä on kaksi viikkoa elinaikaa."
Kahden viikon kuluttua kuume kuitenkin laski. Jäin henkiin.
Pääsin vapaaksi ja löysin kaksossiskoni ja muut kaksoset.
EVA JA MIRIAM 1945
Kun katselin ympärilleni ja yritin ymmärtää näkemääni,
tajusin yhtäkkiä, että olin yksin ja äitini oli useita rivejä edempänä.
Yritin tunkea ihmisjoukon läpi saadakseni hänet kiinni.
Yhtäkkiä minut pysäytettiin.
Edessäni oli kivääri.
Nuori saksalainen sotilas sanoi nein.
"Mene tuonne oikealle."
"Ei, äitini on tuolla", sanoin. "Haluan mennä hänen kanssaan."
Sotilas ei liikuttanut kivääriään. "Ei", hän sanoi.
"Sinä menet tuonne."
Itkin äitini perään.
Hän kääntyi.
En tiedä, mitä olin odottanut.
Hän vain katsoi minua sanomatta sanaakaan.
Sitten hän kääntyi ja jatkoi matkaansa.
En enää nähnyt häntä.
Se oli kai vaikeinta,
mitä minulle on koskaan tapahtunut.
Minun on vielä nytkin vaikeaa puhua asiasta.
Yli puoleen vuosisataan en kyennyt puhumaan siitä.
Mitä äidilleni ja siskolleni tapahtui? En tiedä.
En koskaan enää nähnyt heitä tai saanut hyvästellä.
He vain katosivat elämästäni sillä hetkellä.
HOLOKAUSTIN UHRIEN MUISTOMERKKI AUSCHWITZ, PUOLA
Täällä.
Tässä on isäni. Glied, Alexander, 1899.
Petrovac, Jugoslavia.
Murhattu Kauferingissa, Saksassa.
Tässä on siskoni. Glied, Aniko, 1936.
Subotica, Jugoslavia.
Murhattu Auschwitzissa, Puolassa.
Tässä on äitini.
Glied, Miriam, 1907, Jaszkarajeno, Unkari.
Murhattu Auschwitzissa, Puolassa.
Voi luoja.
Kaikki nämä Gliedit...
He ovat sukulaisiani. Tätejäni ja setiäni.
Minulle kerrottiin, että työkyvyttömistä hankkiuduttiin eroon.
Mitä luulette, että ilmaisu tarkoitti?
No, juutalaisia pidettiin Saksan vihollisina.
Heidät piti tuhota. Se kuului sodan luonteeseen.
Hän puhui teoistaan kuin olisi kuvaillut maassa ryöminyttä ötökkää.
Hän vain astui sen päälle.
Näin selviytyjien ilmeet Gröningin puhuttua.
Se oli kamala tilanne.
Hän kertoi tarinoita työstään.
Esimerkiksi "itkevästä matkalaukusta".
Kun ensimmäisen kerran olin lastauslaiturilla marraskuussa 1942,
tapahtui jotain järkyttävää.
Juutalaisäiti oli piilottanut lapsensa matkalaukkuun.
Lapsi alkoi itkeä.
SS-korpraali avasi matkalaukun,
nappasi lasta jaloista kiinni ja pamautti rekan rautaovea vasten.
Itku lakkasi.
Hän sanoi, että "itku lakkasi".
Se oli...
Se oli miltei liikaa minulle. En voinut uskoa korviani.
Hän sanoi, ettei se ollut mukava juttu.
Myöhemmin häneltä kysyttiin, mitä hän itse olisi tehnyt.
"Olisin ehkä ampunut hänet."
Se olisi hänen mielestään ollut mukavampi juttu.
Ymmärrän, että heidät oli aivopesty.
Mutta vaikka ihminen olisi miten aivopesty,
kun hän näkee, miten lapsi lyödään hengiltä ovea vasten,
pitääkö hän sitä hyväksyttävänä? Ei sellaista voi hyväksyä.
Hänhän kertoi tietonsa vapaaehtoisesti.
Häneltä kysyttiin, saattoiko juutalainen selvitä leiriltä hengissä.
"Ei missään nimessä", hän sanoi.
Se teki vahvan vaikutuksen minuun.
Hän oli aikuinen ihminen.
Hän oli vastuussa teoistaan.
Eivät kaikki Hitler-Jugendin jäsenet liittyneet SS:ään.
Eivät kaikki SS:n jäsenet päätyneet vartijoiksi Auschwitziin tuhoamisleirille.
Mitä tulee käskyjen noudattamiseen,
monet sanovat, että heidän piti osallistua rikoksiin,
koska muuten heidät olisi teloitettu tai lähetetty tuhoamisleirille.
Eräs huomionarvoisimmista holokaustiin liittyvistä tilastotiedoista -
on se, miten moni SS-upseeri -
tai jopa korkea-arvoinen saksalainen upseeri -
sai vakavia, hengenvaarallisia seuraamuksia -
kieltäydyttyään käskyjen noudattamisesta.
Heitä on tasan nolla.
Ei ole löydetty yhtäkään tapausta,
jossa rikollisesta käskystä kieltäytynyttä olisi vakavasti rangaistu,
teloituksesta puhumattakaan.
Hän noudatti käskyjä,
mutta jollain tasolla hän oli varmasti tietoinen,
että ei voi olla oikein murhata vauvoja, lapsia, vanhuksia...
Samanlaisia vanhuksia kuin hän nyt.
Hän tiesi varmasti, että se oli paitsi väärin -
myös loppukädessä rikollista.
Hermostuin kovasti, kun kuuntelin Gröningiä.
Hän kertoi kaikenlaista omasta tahdostaan.
Hän oli suulas kaveri.
Haluaisin vain kuulla, että hän pyytää anteeksi.
Pelkästään se -
olisi minun mielestäni riittänyt 94-vuotiaalle miehelle.
Vain anteeksipyyntö.
Jonkun pitää antaa tuomio,
ja uskon, että meidän todistuksemme otetaan huomioon.
Katsotaan, miten käy.
En tiennyt, millaista hänen kanssaan olisi kommunikoida.
En tiennyt, miten hän kykenisi vastaamaan kysymyksiini,
mutta siitä huolimatta -
annoin todistukseni ja ilmoitin kovaan ääneen saksalaisessa oikeussalissa,
että annan hänelle anteeksi.
Annoin anteeksi kaikille natseille ja minua satuttaneille.
Annan teille anteeksi, kuten olen antanut kaikille natseille.
Natsihallinto ei toiminut. Kertokaa se nuorille, herra Gröning!
Rouvan toiminta oli hävytöntä.
Tuntui kuin lattia olisi romahtanut ja olisin pudonnut kellariin.
Nainen toisteli, että ne ihmiset ovat hänen ystäviään.
Voi luoja, mietin. Onko tuo nainen päästään vialla?
Hän antoi anteeksi kiduttajilleen...
Ihmisille, jotka julmasti tappoivat niin monia.
Hän kykenee antamaan anteeksi. Ehkä hän tarvitsee tunnetta jatkaakseen -
ja pysyäkseen järjissään.
Vielä järkyttävämpää oli, että ihmiset yleisössä,
keitä he sitten olivatkin, he taputtivat anteeksiannolle.
Tuomari sanoi, ettei suvaitse sellaista oikeussalissaan.
Tiedätte Eva Mozesin tarinan. Hän oli kaksonen.
Hän on...
sanan joka merkityksessä samanlainen uhri kuin muutkin,
Sellaisena häntä tulee kohdella.
Palaisin lauantaina Yhdysvaltoihin. Oikeudenistunto oli päättynyt.
Hän istui yhä paikallaan. Niinpä menin Oskar Gröningin luo.
EVAN KAMERAKUVAA
Pyydä natsikavereitasi puhumaan asiasta,
koska meitä selviytyjiä ei uskota.
Ajatellaan, että juutalaisilla on omat tavoitteensa.
Mutta te teitte hyvää työtä hyvittääksenne pahan asian.
Oletteko kunnossa?
Kahden ihmisen syleily koskettaa ihmisiä ympäri maailman.
Aloitamme uskomattomalla tarinalla.
Terrehautelainen nainen on joutunut kansainväliseen valokeilaan.
Rohkea hyvän tahdon ele on levinnyt somessa kulovalkean tavoin.
TAPASIN ENTISEN NATSIVARTIJAN. KAKSI VANHUSTA LYÖ KÄTTÄ.
Hänestä tuli Lüneburgin kuuluisin nainen.
Toimittajat kerääntyivät hänen ympärilleen.
Kaikki innostuivat anteeksiannosta.
Se oli mitä merkityksellisin teko. Hän halasi hirviötä.
Osaa koneistosta, joka tappoi hänen sukulaisensa ja miltei hänetkin.
Ele kertoi anteeksiannosta, mutta siitä revittiin isoja otsikoita
ja mediassa väiteltiin, oliko se liikaa.
Voiko natsikoneiston rattaalle antaa anteeksi vai ei?
Nainen onnistui raivostuttamaan -
käytännössä kaikki selviytyneet ympäri maailman. Hyvästä syystä.
Antamalla anteeksi -
pyyhin pois sen, mitä minulle tapahtui.
Hän sanoi, että minun on annettava anteeksi isoisälleni.
"En pysty", sanoin.
Isoisä jätti niskoillemme niin raskaan taakan.
Mutta naisen piti selviytyä kokemuksistaan.
Se on hänen oma asiansa.
Jos se on tapa, jolla Eva voi elää asian kanssa, hyväksyn sen.
Paras tapa kukistaa vihollinen on ystävystyä hänen kanssaan.
Uskon, että kukistin Oskar Gröningin -
ystävystymällä hänen kanssaan.
Heti sodan jälkeen Gröning päätti naida veljensä lesken.
Hän sai kaksi lasta ja eli rauhallista elämää. Hän nautti elämästä.
Gröningille sattui 80-luvun puolivälissä merkittävä tapaus.
Hän tapasi miehen, joka keräsi postimerkkejä, kuten hänkin.
He juttelivat natsien rikoksista, ja toinen mies kiisti holokaustin.
Hänestä oli sietämätöntä, että kaveri kiisti holokaustin.
Hän oli Auschwitzissa ja tiesi.
Hän halusi astua esiin ja kertoa ihmisille, että oli siellä.
"Tiedän, että rikokset ovat todellisia."
Hän antoi haastatteluja saksalaiselle Der Spiegel -lehdelle ja BBC:lle.
Kukaan ei ollut aiemmin kuullut hänestä.
BBC:N HAASTATTELU 2005
Minulla on tässä iässä velvollisuus kertoa näkemästäni -
ja kumota holokaustin kieltäjien väitteet Auschwitzista.
Haluan kertoa heille, että olen nähnyt krematoriot ja polttokuopat.
Uskokaa minua, hirmuteot ovat totta.
Minä olin siellä.
Hän tuli itse esiin, ja se oli yksiselitteisesti hieno asia.
Se oli rohkea teko.
Minusta se on tärkeä lieventävä asianhaara.
Minusta se olisi ollut riittävä syy syyttämättä jättämiseen.
Mitä sanoisitte niille, jotka yhä kiistävät holokaustin?
En mitään. He ovat toivottoman eksyksissä.
Ei ole epäilystäkään, ettenkö olisi moraalisesti syyllinen.
Pyydän anteeksiantoanne.
Se, olenko juridisesti syyllinen, on teidän päätöksenne.
Herra Gröning antoi pitkän lausunnon toiminnastaan Auschwitzissa.
Hän tunnusti, että on moraalisesti syyllinen holokaustiin.
Lopullisen päätöksen hänen syyllisyydestään tekee oikeus.
Sitä herra Gröning ei voi itse tehdä.
Gröning suostui todistamaan eikä teeskentele sairasta.
Hän on saman ikäinen kuin Demjanjuk,
mutta hän ei käytä lippistä eikä makaa sängyssä.
Minusta Oskar Gröningin todistus on hyvin tärkeä.
Hän todisti tapahtunutta henkilökohtaisesti -
ja osoittaa holokaustin kieltäjät valehtelijoiksi.
He kiistävät kaasukammiot, krematoriot ja Zyklon B:n.
Hän osoittaa väitteet valheiksi. Hän oli paikalla ja näki kaiken omin silmin.
Mutta holokaustin kieltäjät eivät halua uskoa häntä.
On kunnioitettavaa, että Gröning kertoi totuuden näkemästään.
Sodan lopulla vuonna 1945,
kun leirit löydettiin ja natsien rikosten kammottavuus paljastui,
syntyi fraasi "ei koskaan enää".
Ongelma on, että fraasi jäi tyhjäksi.
Toisin sanoen myöhemmin on koettu niin monta lievempää tragediaa,
että fraasi "ei koskaan enää" on täysin merkityksetön.
Nykyään on liian vaarallista. Maailma on muuttunut.
Kykymme tappaa on riistäytymässä käsistä.
Seuraamme sotaa, jota käydään Syyriassa.
Puhumme ISIS:istä.
Ei se ole uutta.
Osasyy Ruandan, Kambodžan, Biafran, Darfurin ja Bosnian tapahtumiin -
on se, että rikosten tekijät eivät välttämättä joudu vastuuseen teoistaan.
Kerta toisensa jälkeen rikolliset pääsevät kuin koira veräjästä.
Se on aivan kamalaa.
Ilman historiaa ei ole muistia. Ilman muistia ei ole tulevaisuutta.
Ellemme opi menneisyydestä, toistamme samat virheet.
Juutalaiset eivät syrjäytä meitä!
ATEENA, KREIKKA
NEWCASTLE, ENGLANTI
Jos kykenemme selvästi osoittamaan,
että kansanmurha ei vanhene koskaan,
se voi estää muita syyllistymästä hirmutekoihin -
koska heitä voidaan syyttää niistä vielä heidän elämänsä lopullakin.
AUSCHWITZIN KIRJANPITÄJÄN TUOMIO JULISTETAAN
15.7.2015
Halusin kovasti, että Gröning tuomitaan hirmuteoista,
mutta olen tullut siihen johtopäätökseen, etten halua hänen joutuvan vankilaan.
Tärkeintä on, että hänet tuomitaan -
ja että hän palaa kaupunkiin, jossa asui 70 vuoden ajan,
missä kaikki nyt tietävät, mitä hän teki ja missä oli.
He näkevät, kun hän kävelee kadulla, ja sanovat: "Siinä on Oskar Gröning."
"Hänet tuomittiin 300 000 ihmisen murhasta."
Meillä on vain hänet. Jos haluamme ennakkotapauksen -
uuden lain, jonka myötä rikolliset eivät voi enää hyödyntää porsaanreikiä,
me teemme sen hänen avullaan.
"Auschwitzin kirjanpitäjä" joutui Saksassa viimein tuomiolle sotarikoksistaan.
Hänet tuomittiin neljäksi vuodeksi vankeuteen.
Kyse oli todennäköisesti eräs viimeisistä natsioikeudenkäynneistä.
Tuomio ei tietenkään tullut yllätyksenä.
Tutkimme silti vielä jutun yksityiskohdat.
Se oli... tunteisiin käyvä hetki.
Hän sai vain neljän vuoden tuomion.
Samalla vaivalla tuomari olisi voinut antaa hänelle sata vuotta.
En usko, että hän koskaan joutuu vankilaan.
Tämä on viesti tuleville sukupolville.
Niille, jotka yhä murhaavat ihmisiä -
näiden ihonvärin, heimon tai uskonnon takia.
Heidän on syytä tietää,
että he joutuvat vastuuseen teoistaan, menipä siinä miten kauan hyvänsä.
Oskar Gröning valitti tuomiostaan.
Todistaessani oikeudessa tuntui kuin olisin jättänyt kukkakimpun -
vanhempieni olemattomalle haudalle.
Minusta tuntuu, että murhatut rakkaimpani -
ovat viimein saaneet oikeutta.
Että murhatut äitini ja isäni -
voivat kenties nyt levätä rauhassa.
Liittovaltion oikeusistuin piti tuomion voimassa.
Gröningin lukuisat valitukset hylättiin.
Tunnen suunnatonta riemua siitä, että istun nyt -
saksalaisessa oikeussalissa -
tyttäreni ja tyttärentyttäreni kanssa.
Se todistaa,
että kuin ikuinen Feeniks-lintu -
me nousemme holokaustin tuhkasta -
ja selviydymme.
Oskar Gröning kuoli maaliskuussa 2018. Hän ei istunut päivääkään vankilassa.
Gröningin oikeudenkäynnin jälkeen 8 entistä SS-upseeria on saanut syytteen.
Yli 19 tutkintaa on kesken. Nuorin syytetyistä on 92.
Bill Gliedin (1930-2018) muistolle
Tekstitys: Ilkka Salmenpohja