Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Da vi modtog storjuryens rapport fra Pennsylvania,
var den chokerende og sørgelig.
Jeg satte mig for at finde ud af, hvor mange præster i Kansas City
og St. Louis, der havde begået lige så mange overgreb.
Vi kender til over 230 præster,
som har begået seksuelle overgreb her.
Problemet forsvinder ikke, og der skal sættes en stopper for det.
Jeg var et offer i Saint Elizabeth sogn,
hvor fire pædofile præster delte præstebolig.
Jeg gik i tredje klasse, da det startede.
Det stoppede, da jeg gik i ottende klasse og flyttede væk.
Jeg er nu 62 år…
…62 år gammel.
Jeg lever stadig med smerten på grund af det, som overgik mig,
da jeg gik i grundskolen.
Det er simpelthen for ringe,
at forældelsesfristen er den katolske kirkes kronjuvel.
Hvad mener Gud og Jesus om det?
Efter at have set dette pressemøde
kontaktede filmskaberne advokat Rebecca Randles
med henblik på et samarbejde med mændene.
Det følgende dokumenterer tre års samarbejde
mellem filmskaberne, en professionel dramaterapeut
og overleverne.
EN NETFLIX-DOKUMENTAR
Hvad ønsker I af kirken?
-Dåb. -Dåb.
Faddere, vil I hjælpe barnets forældre med at opdrage ham i kirkens tro?
Lad os skride.
Ja, vi vil.
Den kristne menighed tager imod dig.
Jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
-Amen! -Amen!
Må Gud, som giver alt liv, menneskeligt og guddommeligt,
velsigne barnets forældre.
Vi skal have jer på plads. Du skal stille vievandet på bordet.
-Ja, fader. -Okay.
Du skal tage Bibelen i skabet derovre, okay?
-Læg den på bordet. -Ja, fader.
Og du skal bære korset.
Ja, fader.
Du skal vide, at kun helt særlige messedrenge får det her, okay?
Ja, fader. Tak.
Lad det evige lys lyse på ham.
Saml det op.
Jeg har en Simon & Garfunkel-koncert på video. Kan du huske…
Den er ikke vildt gammel, måske ti år.
Hej med jer.
Godmorgen. Hvad er nu det?
-Hej, min ven. Alt vel? -Fint.
-Goddag, søde. -Hej, søde ven.
-Hvad er det? -Jeg plager bare min kone.
-Hej! -Tak, fordi du kom.
Jeg hedder Rebecca Randles og er advokat.
Jeg har ført alle sager om sexmisbrugte børn i Kansas City, på nær en.
-Hej. -Vi har ikke sagt goddag.
Hej. Rebecca.
Jeg er Monica, dramaterapeuten.
-Dejligt. -Godt at se dig.
Vi har repræsenteret over 400 ofre for sexmisbrug i den katolske kirke.
-Hvordan har du det? -Godt. Og du?
Da du henvendte dig vedrørende medvirkende til filmen, var jeg loren.
Vi to talte om, hvordan vi kunne gøre det, og om vi skulle gøre det.
Og de parametre, vi valgte,
var først at se på dem, som havde talt offentligt om det,
som havde deltaget i pressemøder og den slags og havde sagt noget.
Mit navn er Ed Gavagan.
Jeg er kommet fra New York City, hvor jeg bor nu.
Jeg voksede op i Wyoming.
Jeg føler mig meget skamfuld,
og jeg har aldrig før været i lokale
med så mange med den samme historie om misbrug.
Jeg hedder Dan Laurine. Jeg er overlever fra Kansas Citys Stift.
Jeg arbejder med reklamefilm og film her i Kansas City.
Jeg blev kontaktet via Rebecca
og spurgt, om jeg ville hjælpe, og det vil jeg rigtig gerne.
Jeg er så fuld af vrede og had, at jeg ikke kan sætte ord på.
Det skyldes ikke præsterne, som gjorde det mod mig,
men den katolske kirke, undersøgelsesudvalget og ærkebiskoppen.
Deres behandling af mig de seneste seks år.
De har løjet helt skamløst. Løjet, løjet, løjet.
Hvis jeg må sige det, så har du en skøn stemme.
Du kunne lave en voiceover.
"I en verden, hvor fem unge mænd mødes."
Som Darth Vaders stemme.
Mit navn er Monica Phinney.
Jeg er autoriseret dramaterapeut og bor her i Kansas City i Missouri.
Dramaterapi gør brug af
ekstemporalspillets teknikker med et terapeutisk formål.
Især traume betragter jeg som noget, der sætter sig fast
og bliver siddende i en del af hjernen, og det er meget svært.
Vi slipper af med det ved at skildre det på den måde, som nu giver mening.
Vi ved ikke altid, hvorfor vi maler det, vi maler,
eller spiller rollespillet, som vi gør.
Men når det er lagt frem på en eller anden måde,
kan vi bearbejde det med de logiske og fornuftige dele af hjernen.
Når en dramaterapeut
anvender teater og rollespil for at opnå et terapeutisk mål,
lader man kunsten virke i nogle rammer, hvor vi kan gøre det trygt,
og det er en stor del af grunden til, at jeg er her.
Jeg kan ikke risikere ikke at blive troet
eller at virke, som om jeg udnytter det, der overgik mig.
Eller at virke ynkelig. Jeg vil ikke virke som et ynkeligt vrag.
-Ja. -Det er ikke fair.
Klip til den flæbende fyr.
Nu har han kone og børn og styr på tingene.
Sarkastisk bifald. Og…
Jeg er typen, som… Jeg driver forretning i New York City.
Jeg kan give en organiseret elektriker tørt på og få mine penge igen,
men ikke tale om mine oplevelser som 13-årig
uden at få en klump i halsen.
Det er stadig smertefuldt for dig.
Og det er det, men jeg tænker: "De får ikke lov at vinde."
Sådan håndterer jeg det. De får ikke lov at vinde.
Og jeg kan fortrænge det, så det går.
Jeg tror, vi vil komme ud for nogle svære ting
rent følelsesmæssigt.
For os er det vigtigste, at alle har det godt.
Og jeg ved, at når vi ringer og siger:
"Vil du deltage i et pressemøde? Vil du det og det?",
så vækker vi det til live hos alle, vi ringer til.
Men er det for smertefuldt, skal vi ikke gøre det.
Og Sasha Sanders har været limen,
som har holdt sammen på de fleste af mændene under retsforløbet.
Jeg har arbejdet i kulisserne bag Rebecca de sidste 24 år,
og jeg tror, at det kan hjælpe at tænke på, at I kæmper
for den lille dreng, som ikke kunne.
Det skal være, som når Marvels superhelte besejrer mørkets skide kræfter.
Hvis jeg kan…
Thors hammer. Det ville være skønt.
FØRSTE DAGS SESSION
Vi arbejder os langsomt henimod konceptet.
Det lokale giver mig kvalme.
Det gør det. Jeg hader det pis. Jeg hader det fandeme.
Vi snakkes ved.
Vi ses. Hyggeligt at møde dig.
-Vi ses. -Ja.
Tak for al din hjælp.
Har I det godt med
at give udtryk for de bekymringer i løbet af processen?
Hvis det ikke giver mening, gælder det for os begge.
-Men jeg kun kendt ham i et par timer. -Fordi vi er i samme båd.
-Jeg vidste ikke, I ikke kendte hinanden. -Vi mødtes i dag.
-Okay. -Vi har Rebecca tilfælles.
-Og nu skal du… -Sådan.
-…kysse korset. -Det gør jeg ikke.
Det er utroligt, hvordan tøj kan påvirke en.
Er der noget, du kan forestille dig til din rolle?
Nok det grønne.
Vil du tage det?
Der er et symbol. Alt med et symbol betyder noget.
Dem husker jeg.
Røgelseskarret.
Den dag i dag er det en duft, som…
Man lugter den aldrig, men når man gør…
Jeg ved ikke, om der findes en anden genstand,
jeg ikke har holdt i 45 år.
Jeg betragter mit 13-årige jeg som en dreng, jeg kendte engang,
men ikke som mig.
Og mit problem er, at jeg ikke føler, jeg er forbundet med ham.
Så jeg kan ikke passe på ham.
Så da jeg gik ned ad gangen med de andre, smeltede jeg sammen med drengen.
Og nu…
Det er en usædvanlig form for terapi.
Jeg er med på at prøve en anden indfaldsvinkel,
for historien er blevet fortalt mange gange på samme måde.
Jeg tror, at hvis jeg kan hjælpe, og I mener, at I kan,
så kan vi hjælpe, og det er det, vi vil.
Men jeg vil ikke pine mig selv foran et kamera
for at få det resultat.
Efter den første dags optagelser
besluttede gruppen at forsøge sig med scener med individuelle manuskripter
baseret på deres oplevelser med kirken.
-Hallo. -Rick?
Jeg arbejder på en dokumentar, som vi optager her i Kansas City,
om overleverne efter sexmisbrug i Kansas Citys katolske stift.
Vi er samlet og forsøger at dele vores minder og det, som plager os mest.
Hver overlever skriver sit eget manuskript.
Men nogle scener kræver en kirke,
og det katolske stift er selvsagt ikke til megen hjælp.
-Det er den oprindelige kirke. -Er det?
Vi har udskiftet væggene og vinduerne.
En af de gode opgaver i forbindelse med filmproduktion er at finde locations.
Det har jeg gjort i over 20 år.
Jeg finder locations, som scener kan optages i,
men det er lige så vigtigt, når vi besøger stederne,
at vi får mulighed for
at fjerne stedernes magt over os.
For vi var så unge, små og skrøbelige dengang.
MT. ARARAT BAPTISTKIRKE
Vi lejer den ud til bryllupper.
Et par af mine nære venner blev gift her.
-Hvor er der elstik, de kan bruge? -De sidder ude i foyeren.
Det vil de spørge mig om. Kan vi få strøm? Kan vi dit og dat?
Jeg var begejstret. "Ja, den dokumentar vil jeg lave,"
da du ringede og spurgte mig.
Men da jeg opsøgte den allerførste præst…
Så dukker det op til overfladen igen.
Der er nok et stort håb om, at det her kan gøre en ende på det.
Fader Hugh Monahan, som misbrugte Dan, er flygtet til Missouri
og har i flere år undgået at blive anholdt.
De skrev ordet "retfærdighed" i cement, og det er bare en stor løgn.
De ønsker det modsatte af retfærdighed.
Der står det. Kan du se?
OMTANKE RETFÆRDIGHED
"Det er simpelthen for ringe,
at forældelsesfristen er den katolske kirkes kronjuvel.
Hvad mener Gud om det?"
-Kan jeg hjælpe Dem? -Nej.
Det er privat ejendom. De skal forsvinde herfra.
Okay.
I orden, jeg går.
Ved du, hvad der giver mig kvalme? Ordet "retfærdig" på den mur.
Hvordan kan forældelsesfristen være retfærdighed?
Du er imod voldtægt af børn, ikke?
Jo, enhver, som gør det, skal i fængsel.
Tak, fordi du lyttede. Hav det godt.
-Vil du vente lidt? -Ja.
-Hvad hedder du? -Mike Foreman.
Mike? Okay.
Hvor var betjentene, da jeg var 11 og havde brug for dem?
-Ser du collegefodbold? -Ikke så tit, som jeg gerne ville.
Desværre har vi skæve arbejdstider.
Det er en fed kamp lørdag. LSU mod Alabama.
Okay.
-Du må ikke vende tilbage til ejendommen. -Tak.
I dag er seksårsdagen
for mit første møde med undersøgelsesudvalget.
Det var inden, jeg blev udsat for deres løgne
og deres rent ud sagt skide bræk,
så jeg var ikke ti procent så vred, som jeg er nu.
Men selv dengang fortalte jeg røvhullerne i undersøgelsesudvalget,
at jeg behandler terrasser og arbejder alene hele dagen,
og jeg er alene med mine tanker.
Og hver eneste dag koger mit blod fandeme.
Og når det koger, kan jeg ikke få afløb, og så koger det endnu mere.
Jeg ville gerne se ærkebiskop Joseph Naumann holde pressemøde.
Jeg vil gerne spørge ham, hvordan han nåede frem til den konklusion,
at jeg er utroværdig.
Og i det latterlige brev, han skrev til mig, skrev han til sidst:
"Jeg beder til og håber inderligt, at du med Guds altfavnende og evige nåde
kan opnå heling og fred i dit liv."
Og efter han havde skrevet til mig, at han bad inderligt,
så fortsatte han med at lyve om min troværdighed,
og han brugte flere hundrede tusind dollars på advokater
for at kunne bruge den elendige forældelsesfrist
til at nægte mig min dag i retten.
Mikes søgsmål blev afvist i 2015.
Fader Finian Meis, som misbrugte ham, er død.
Vi har været i gang i 30 år.
30 år. I 1992 førte vi den første sag.
Vi har indsamlet materiale om den katolske kirke siden 1992,
og det skal vi have ind på kontoret.
Garagen er fuld. Og du har mere?
Ja, for det er ikke bare kasser, det er liv.
Hvor skal det hen?
Her er de steder, Monahan var.
Her er de steder, O'Brien var.
De steder, Tierney var, de steder, Reardon var.
St. Elizabeth var udgangspunktet for alle mændene.
Hvis vi laver en tidslinje,
så kom den første beskyldning mod O'Brien i 1963.
Kom ud i 2002.
Altså 40 år efter den første beskyldning.
Når jeg siger: "Der var fire samtidig," forstår de ikke, hvordan det kunne gå til.
For de overlapper i tilsløringen og mørkelægningen.
De spredte sig næsten som kræft og blev ved med at forgifte alle!
-Vi har diagrammet. -Det skal være større.
Her begynder det for alvor ved Lake Viking.
Han ejede ikke huset før engang i 70'erne.
-Blev Joe misbrugt i 70'erne? 77? -Joe blev misbrugt først i 80'erne.
Joe blev misbrugt af monsigneur Thomas O'Brien,
fader Mark Honhart og fader Thomas Reardon.
Jeg var en god katolsk dreng og gik i Nativity of Marys kirke og skole.
Meget af misbruget foregik der med monsigneur O'Brien og fader Honhart.
Og på et tidspunkt tog monsigneuren mig og to andre med til sit hus ved søen,
hvor han præsenterede os for fader Reardon.
Jeg husker, at fader Reardon sagde:
"Lad os vise dem, hvor sjovt det kan være."
Og så voldtog han mig.
Det var et chok, da det dukkede op i form af mareridt om Lake Viking.
-Hvordan har du det? -Godt.
Mange får mareridt, før minderne vælder frem.
Det er nok den mest almindelige måde,
hvorpå folk begynder at huske ting, som har været fortrængt længe.
-Det sker stadigvæk. -Okay.
Nu ved jeg, det er minder og ikke mareridt,
men det er nogle frygtelige minder.
-Jeg husker, at jeg er den dreng. -Ja.
-Og det er… -Det talte vi om.
Det er det, jeg har mareridt om.
Jeg har arbejdet med misbrugte, forsømte og svigtede unge i hele mit voksenliv.
Der er mange mennesker, som kan relatere til det.
Jeg er bekymret for at bliver traumatiseret igen.
I årevis kastede jeg op hver søndag morgen
uden at ane, hvorfor jeg kastede op om søndagen,
og kirken gjorde mig nervøs.
Men jeg har bearbejdet det i flere år,
og jeg ved, jeg nu er okay.
Jeg er sikker og accepterer mig selv.
-Er det vodka? -Ja.
Perfekt.
Det, du vil med filmen,
er at genskabe mareridtene?
Jeg ved det ikke, men det kunne være interessant.
I mine mareridt løber jeg hen imod huset, væk fra truslen.
Nogle gange skød cowboys og indianere efter mig.
Andre gange var det rumvæsner.
Jeg løber op til huset og burde være lettet,
men det er det sorteste, tykkeste, tungeste tæppe af ondskab.
Så ved man, man er præcis, hvor de ville have en.
Så åbner et par grønne øjne sig.
-O'Brien havde grønne øjne, ikke? -Jo.
Vil jeg op til Lake Viking? Ja.
Jeg vil op til Lake Viking. Er der noget, som lurer?
Hvis jeg kan rydde det af vejen,
kan det måske svække mareridtene, hvor jeg løber op til huset og kun finder ondskab.
Da jeg var en lille dreng i fjerde klasse, flyttede min familie til Wyoming.
Min far var væk.
Jeg savnede en faderfigur.
Der kom en ny biskop.
Vi vidste, han kom fra Kansas City,
men andet vidste vi ikke.
Han var en meget imponerende mand.
Der var fotos af ham sammen med paven.
Der er det offentlige billede af den store mand, og så er der sandheden.
En scene, som ville hjælpe mig…
Jeg tænkte på filmen Det er showtime!
At sige: "Det er showtime!"
Jeg forestillede mig en spændende montage af hænder,
som salver et barns hoved under en dåb.
Et nærbillede af det og alle magtsymbolerne
og sakramentet og påvirkningen.
Og der klippes til hans hænder,
som trækker mine underbukser ned.
Må han gøre det mod mig?
Det virker ikke rigtigt,
men han er indbegrebet af, hvad der er rigtigt.
Så…
…jeg har ingen at spørge til råds.
Og det virkede ikke at spørge Gud, så…
-Dav. -Hvordan går det?
-Godt. -Godt at se dig.
Det er godt at være tilbage.
Han kom som nyudnævnt biskop, så han blev forfremmet.
Ja, ikke? Det er…
-"Du misbruger drenge. Du forfremmes." -"Og flyttes ud på bøhlandet."
Så med nærbillederne af hænderne…
Det er en god idé, hænderne formidler magten.
Kan vi bruge dine hænder i ornat?
Hvis det er for at formidle din idé, ja.
Vil du ikke gøre det? Er det for tæt på?
-Det er det vel. -Jeg synes om idéen. Fint.
Jeg tænkte også på, at vi kunne tage til Wyoming.
Jeg kunne ringe til biskop Biegler, den nuværende biskop, og sige,
at vi arbejder på det her projekt,
og spørge, om vi må filme i domkirken i Cheyenne.
Man gik op i klokketårnet, hvor de havde et enormt, snoet stålkabel.
Og hvis man trak det helt ned og holdt fast,
blev man løftet op, som om man fløj.
At ringe med den klokke igen og afsløre…
-En ny meddelelse måske. -Ja.
Jeg vil medvirke i Eds scene,
for Ed var meget skadet i lang tid.
Vi er alle skadede, men han var helt ødelagt,
og det var, som om et lille barn bad om hjælp.
Og inden i os alle er et barn, som siger: "Hjælp mig."
Min barndom var beskyttet,
og mine forældre var rettroende katolikker.
Jeg gik på fem forskellige grundskoler, den sidste var St. Elizabeths.
Overgrebet på mig blev begået ved et svømmebassin
i Kansas City.
Fader Tierney sagde:
"Græd ikke. Jeg kører dig hjem. Der er ikke sket noget.
Den slags gør man med særlige venner og præster."
Men jeg fortsatte med at græde.
Jeg steg ud og løb ind i huset,
og mor spurgte: "Hvorfor er dine øjne røde?"
Jeg sagde, det var klorvandet, og løb op på mit værelse.
Efter det kunne jeg ikke være sammen med rødhårede.
En bestemt farve.
Lugten af klor fik mig næsten til at kaste op.
Folk har kaldt mig for løgner. Jeg er blevet spyttet på.
At jeg blev behandlet som kirkens fjende
i stedet for at få deres hjælp, kom som et chok.
Michael har ventet i årevis på,
at fader Michael Tierney, som misbrugte ham,
skulle blive frataget præsteembedet.
Svømmebassinet, jeg blev misbrugt ved, er blevet fjernet.
For mig er et fysisk sted meget vigtigt,
da jeg er indretningsarkitekt.
Når jeg ikke kan opsøge stedet, får jeg aldrig gjort op med det.
Jeg håber, de andre kan få gjort op med det og komme videre,
og jeg vil hjælpe dem igennem det.
PÅSKEWEEKENDEN CHEYENNE, WYOMING
Det var biskoppens bolig,
og biskoppens soveværelse lå for oven til venstre.
Han tog mig med tilbage til Kansas City.
"Det bliver skægt. Vi skal se Royals spille."
Havde de nogen med?
-De havde drenge med. -Ja, det husker jeg.
"Se, hvad jeg har med!"
-Fanklub, ja. -"Ham har jeg."
Han blærede sig med mig over for de andre med deres drenge.
Jeg har ikke været inde i den kirke
i over 30 år, vil jeg tro.
Almægtige, evige Gud, som har genfødt os
ved Kristi hellige død og opstandelse,
Bevar i os din nåde, at vi ved at få del i dette mysterium
stedse kan vie vores liv til dig.
Ved Kristus vor Herre,
Amen.
Jeg vil tilføje en bøn om heling.
For dem i samfundet og i kirken,
for alle, som er blevet gjort fortræd ved seksuelt misbrug,
beder jeg, at de vil blive helbredt af Herren,
og at menigheden vil vise dem kærlighed.
Ved Kristus vor Herre.
Amen.
Værsgo at sidde.
Det er første gang, en har været venlig. En fra kirken.
-Og så en biskop. -Ja.
-Jeg føler mig set. -Ja.
-Hvordan går det? -Godt.
-Tak, fordi I gør det her sammen med mig. -Selvfølgelig.
Det var her, præsterne klædte om.
Og jeg har lavet nogle skitser.
Det er, mens de gør sig klar.
De binder deres sko.
Hænderne er lettest at bruge. Det kræver ikke mange rekvisitter.
-Det er stærkt. -Ja, ikke?
BISKOP
-Er det det? -Ja.
Hold da op.
Man trækker i det. Hele vejen ned.
-Har det altid været et kabel? -Det har altid været snoet stål.
-Hvad er det? -Træk bare i det.
-Så gør jeg det. -Okay.
-Stort smil. Se det smil. -Ja, det er som…
Hold da op. Og du bliver ved?
Og bliver trukket op. Hvor sjovt.
Det lyder som…
Biskop Joseph Hart, som misbrugte Ed,
undersøges af Cheyenne Politi og Vatikanet.
Hej, sluk lige lidt.
Hvor længe har du gjort det?
-Det her? -Ja.
Fra kort efter det lort skete. Hele livet har jeg isoleret mig.
I min highschool-tid tilbragte jeg timer i mine forældres mørke kælder.
Min første terapeut sagde, at når jeg gør det,
bringer jeg mig i en dissociativ tilstand.
Hvis jeg ikke gør det, fungerer jeg ikke.
I Naumanns brev
kalder han det "det uafhængige undersøgelsesudvalg" tre gange.
Da jeg møder op, er der en katolsk præst.
Han er vant til, at folk labber hans løgne i sig.
Min misbruger er død.
For fanden. Kors i røven, hvor jeg hader det svin.
Se på ham. Sådan et satans røvhul.
Jeg kan ikke komme videre,
ikke på grund af præsten, som misbrugte mig,
men på grund af det der satans røvhul og den katolske kirke!
Minderne dukkede ikke op før i 2011.
Da jeg fortalte min far det…
Jeg har altid kaldt min far ved hans fornavn, Doug.
Jeg sagde: "Doug, har du nogensinde tænkt over,
at jeg aldrig har haft et romantisk forhold?"
Så snart jeg havde sagt det, fortrød jeg.
Da jeg så hans ansigt, ønskede jeg, jeg ikke havde sagt det.
Han gik bort i 2017.
Han var den eneste, som kunne klare at lytte til mig.
Tom, jeg ved, hvad du har været igennem.
I dag er en brainstormingsession i forbindelse med Mikes historie.
Jeg tror, at vreden til en vis grad er en trøst.
Så det at give slip på noget vrede virker skræmmende.
Din vrede er berettiget.
Og det kan ingen tage fra dig,
og heller ikke fra mig.
Mike har gennemgået det så mange gange, at han ikke kan tænke på andet.
og det må vi lave om på… Du må lave om på det for din egen skyld.
Min bror og jeg afgav forklaring til det uafhængige undersøgelsesudvalg.
Og der sad en masse mennesker,
der ville høre de historier, som vi aldrig havde fortalt til nogen.
Vores mor arrangerede det, og vi blev begge to
til små, bange drenge,
som prøvede at forklare, hvad der var sket.
Og de…
-Tag dig tid. -Jeg kan ikke huske navnet.
Den øverste af dem.
Da vi havde fortalt vores historier, og det var tid til at sige farvel,
sagde han: "Hils jeres mor, og sig undskyld."
Det var hans svar til mig.
Jeg for op og sagde:
"Du kan undskylde til min mor, for hun tror stadig på dig."
Så jeg kender den vrede.
Jeg har ikke været den samme siden.
Da kom det hele væltende igen. Da faldt det hele fra hinanden.
Du nævnte din bror.
Ja, min storebror, Tim, var også et af Monahans ofre.
Jeg ved ikke, hvad jeg ønsker af min bror, om der er samhørighed, lindring eller…
…afklaring? Jeg ved det ikke.
Men der skal komme noget ud af det. Jeg ønsker, at vi får snakket sammen.
Vi skal rekonstruere det med undersøgelsesudvalget,
så folk ved, at der sad en katolsk præst.
At det ikke var, hvad det burde være?
Ja.
Det foregik i et rum af denne størrelse, og der stod kun et bord.
Fik du mulighed for at være i lokale med nogle af de fire igen?
Nej.
-Ville du gerne? -Jeg ville gerne tale med dem nu!
Jeg vil finde billedet af Lake Viking.
Jeg leder efter det.
Her er et billede, men når jeg klikker på det,
står der, det er beskadiget og ikke kan hentes.
-Lad mig prøve med et andet format. -Der er det.
Vi har skøderne og dokumentationen for, at O'Brien ejede den.
-Var Monahan også ved søen? -Nej.
-Han tog til en anden sø. -Ved I noget om hans sø?
Historierne er ens.
Han har præcis den samme historie om at tage op til en sø.
-Var du ved en sø? -Ja. Både min bror og jeg.
Giv ham et kram.
Jeg er her for dig. Vi gør det sammen.
Bliv ikke skuffede, hvis I ikke kan komme ind.
Lake Viking er en privat sø.
Vi kan ikke få adgang til området og se, hvor O'Briens hus lå.
LAKE VIKING - PRIVAT OMRÅDE HASTIGHEDSBEGRÆNSNING 45 KM/T
Vi vil se nærmere på Lake Viking for Joe.
Han er ikke sikker på, om han vil optage sine mareridtsscener der.
Kan du se, at det bådehus har to åbninger?
-Ja. -Er det de to bådebroer?
Muret ildsted. Murede vægge.
Målet er at finde huset og præsentere ham for det lidt efter lidt.
Vise ham det og se hans reaktion, og så kan han tænke over,
om han vil besøge stedet og filme der.
Det er vildt.
Jeg ville bryde sammen, hvis jeg skulle besøge mit sted,
men fordi det er Joe,
er jeg mere opsat på at finde det, end jeg ellers ville være.
-Jeg vil gøre det for Joe. -Det er hele pointen.
Folk gør ting for andre, de ikke gør for sig selv.
Hallo.
"Forlad ikke søen," hvad betyder det?
Forlad ikke søen endnu.
Jeg har kontaktet ofrene for misbrug ved søen.
-En kan huske et husnummer. -Hej.
Jeg ringer fra en bådebro ved Lake Viking.
-Er det sandt? -Ja.
Vi filmede fra søen. Nu vil vi filme dem, som ligner det, du beskrev.
-Så kan jeg sende dig nogle fotos. -348. Tak, Sasha.
-Okay. -Nummer 348. De fandt det.
Sollyset gav mig et godt billede af gangen og stuen. Det får Joe.
"Det med spidst tag og veranda er ikke helt, som jeg husker det,
men jeg fik hjertebanken og blev urolig."
Det der.
Han hedder Augustus Maximus, og han er 14 år.
Der gik år, før jeg kunne få ham, for opdrætterne vil ikke sælge hund til en
med børn under fem år.
For deres ben er så skrøbelige, at de brækker dem. De brækker bare.
Man siger, at hunde og nogle ejere ligner hinanden.
Jeg ville ikke have spor imod at ligne ham.
-Okay, skatter. -Hunden elsker min mor.
-Jeg skal bruge lidt mere balsamicoeddike. -Det står dernede, far. Jeg tager det.
Find et par skåle, så putter jeg kødbollerne i.
Vi skal i gang med at indspille scener til projektet,
og mine er de første.
Jeg vil ikke have, filmen bliver noget negativt,
for så ville mine forældre føle sig frygteligt skyldige,
og det var ikke deres skyld, og de skal ikke miste troen.
Det skal enkelt og tydeligt vise, at fra det øjeblik, man bliver døbt,
får de magt over en.
Forældrene holder barnet,
Tom tager imod dem…
Det er forfærdeligt,
at de bruger de ritualer og symboler,
som bør være til hjælp og bringe en nærmere Gud,
til at gøre en fortræd med.
Man vidste, man ikke skulle svare igen.
Forældre beder en om at adlyde, men det var mere end det.
Jeg ville gerne skubbe dem ned ad trappen til sidst,
men har I andre idéer?
-Bruger vi de samme skuespillere? -Det ved jeg ikke.
-Betoner det, at det er den samme proces? -De samme mennesker.
At de anvender den samme metode?
Det ville være godt at have én dreng, for vi er alle den ene dreng.
Tilgiv mig, Fader, for jeg har undladt det gode og gjort det onde.
Det er præcis det, jeg sagde som barn.
Det tog lang tid at udtænke det, så jeg kunne tage magten fra ham.
Jeg kan gå ind og sige det til ham
og udfordre ham.
"Jeg giver dig ikke noget. Du får intet at bruge imod mig."
Tilgiv mig, Fader, for jeg har undladt det gode og gjort det onde.
Den sidste identificerer jeg mig med, for han er lidt en hård fyr.
-Ja. -Ja, der er noget trods.
På tirsdag skal vi finde en kirke til en af scenerne.
Det er vildt, at vi får lov at komme ind i kirkerne.
Det var en øjenåbner, at nogen gerne vil hjælpe.
De har renoveret den.
Skriftestolene er vist de samme.
Søjlerne er skønne. Jeg ville ikke have gjort det, men de er smukke.
-Ja. -Der sidder en lampe.
Ja, men tænder den?
Jeg kan ikke lade være.
Lad være, Dan!
Jeg tænker nærmest gyserfilm.
Præsten, Tom, skal have de grønne øjne, som Joe var bange for.
Han bliver meget bange. Måske kan han løbe derop og kigge ned.
En, to, tre. De vender sig og ser på ham.
Han ryster, men han står og ser ned på dæmonen.
Noget i den stil.
Så bliver de en del af det. De lader det ske.
Hvad synes I?
Den ligner de kirker, jeg husker fra min barndom. Holy Rosary ligner, men…
-Se vinduerne. -De er pragtfulde.
Man tror ikke, her kan ske noget slemt. Det er spøjst.
Det er et godt billede med det bag Tom.
Ja. Er du okay med at være her?
Ja. Det hjælper at betragte det som en kulisse.
Det ændrede alt for mig. Jeg stivnede udenfor.
Det hjælper virkelig at forestille sig den ødelagte by
og Avengers-heltene, som står på afsatsen.
-Og de siger: "Okay, så er det nu." -Ja.
Og vi får…
Vi får vores budskab igennem.
Forbi dem alle, for så hurtigt kører dollyen.
Hvor står kisten?
I midten.
Og så skal du…
Så hoster han.
-Det skal nok gå. -Nærbillede. Han hoster.
Og så griner du indforstået.
Du stivner, for nu ved du, der er noget galt.
Du er ikke sikker, men du er rædselsslagen. "Hvad?"
-Du ved, det er forkert. -Du ved, der er noget galt.
-Er du okay? Med alt det? -Ja.
-Må jeg? -Endelig.
Da vi læste manuskriptet første gang, sagde vi:
"Vi nævner det ikke for Terrick," for det var barsk for os som forældre.
Vi talte lidt mere om det og sov på det. og så sagde vi det til Terrick.
"Nu skal du høre. Din agent har sendt det her. Se på det."
Han læste det og så afslappet på os.
Det var os, som var oppe at køre over det.
Og han sagde: "Okay. Ja, det vil jeg godt. Er det sket i virkeligheden?"
Jeg sagde, at det var det.
"Det er ikke min virkelighed, mor.
Det er skuespil."
Det er nok bedst, at I forventer, at der er ting,
I skal have rystet af jer sidst på dagen på jeres egen måde.
Målet er så vidt muligt at overbevise vores hjerner og kroppe om,
at dagens hændelser er overstået.
Selv om det påvirker os, spiller vi ikke den rolle nu.
"FORVANDLEDE DRENGE" SCENE AF MICHAEL SANDRIDGE
Jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
-Amen. -Amen.
Må Gud, som giver alt liv, menneskeligt og guddommeligt,
velsigne barnets forældre.
De takker for dette nye liv.
Kristi legeme.
-Kristi legeme. -Amen.
-Kristi blod. -Amen.
-Kristi legeme. -Amen.
Skønt, den lange messe er overstået.
Kom, unge mand, og tag et glas med mig.
-Skål. -Skål.
Du kan klæde dig af nu.
Er der noget nyt om din aftale, Ed?
Ikke endnu. Min søster skulle møde biskop Biegler i eftermiddag.
-Hun ringer i aften. -Jeg så dagens overskrift.
Elleve er nok til at rejse tiltale.
Du er heldig, at… Du ved, det er stort, så…
Jeg regnede ikke med… Måske en eller to, men 11 anklager,
det er nok. Du behøver ikke…
Hvis der kommer flere, kommer de senere.
-Og det tænker du nok på hele tiden. -Ja.
Det skyldes nok til dels,
at Cheyenne Politi er rædselsslagne ved tanken om
det internationale mediecirkus, som vil ramme dem,
så snart de har tiltalen og anholder svinet.
Det burde være godt.
De håber nok, han kreperer, så det går væk.
Du godeste.
Jeg kan ikke fortælle min historie,
for det kan give problemer.
Den er i retssystemet, så jeg kan ikke filme min.
Men jeg kan være skuespiller for de andre.
Og det er en ære og et privilegium at få lov til det.
Det har ikke været let at tage det her på,
at sidde sådan her.
Men sådan kan jeg bidrage.
Det var fader Monahans kåbe,
som min bror fik lokket fra ham som halloweenkostume.
Jeg spiller en præst, som ser,
hvad der foregår, men går uden at gribe ind.
Michael skrev det ind, fordi jeg fortalte, at jeg blev vist frem for andre præster.
Sådan fandt han på det.
Selv om de ikke deltog, vidste de, hvad der foregik.
Lige så slemt.
-Sådan. -Vi klarer den.
Perfekt.
Joe kan hurtigt dissociere.
Man ser, hans udtryk ændrer sig. Så hvis I ser det…
Joe kan også sige: "Jeg begynder at dissociere."
"Der er drømmeagtigt", eller "Jeg flytter". Det er ord, han bruger.
-Hjælper det? -Ja, det gør.
-Ring, hvis der er noget. -Det gør jeg.
-Okay. Elsker dig. -I lige måde.
Det bliver rensende for dig.
Det er jeg overbevist om.
-Jeg har ventet i årevis på det her. -Ja.
-Klarer du den? -Ja.
-Er du her? -Ja.
-Vil du gøre det? -Ja.
Okay.
-Du kan godt. -Okay.
-Er du sikker? -Ja.
-Okay. -Ja.
-Godt. -For de drenge, som blev bragt hertil.
Her er din væg.
Du kan godt.
Træk vejret dybt.
Okay. Ja. Jeg skal bare gå. Det er bare en dør.
Der er vist ingen hjemme.
Der er væggen.
Han gik ind i køkkenet.
Det kan ikke være det samme bord, men der står et træbord.
Det ligner et rart hjem.
-Et lykkeligt hjem. -Går det?
Jeg står på mine mareridts veranda.
Lige nu.
-Står du på dine mareridts veranda? -Ved døren.
For flere år siden under retssagen og efterforskningen
beskrev jeg huset og fik at vide, jeg tog fejl.
Det hele passer. Jeg havde ret.
Nogle drenge klarede den ikke. Nogle kunne ikke leve med det, det ved vi.
Vi er heldige, vi er her.
Tak.
For de drenges skyld må vi besejre stedet. Det har vi gjort.
Tag det tilbage.
Lad det bundfælde sig, så kan vi tale om scenen.
Vil du filme den her? Vende tilbage og tale med dem?
Sig til, hvis du mener, det er nødvendigt. Jeg vil gerne…
-Nu tænker jeg bare højt. -Ja?
Det her skal være et rart sted.
Du er på en rutsjebanetur.
Lad mig få fat i dig.
Er det ikke rart, at huset er skrumpet?
Jo. Vi har diskuteret,
om vi skal filme mareridtet der.
Jeg hælder til et nej.
Jeg ved, at husejeren skal have besked,
men hvis man kunne beskytte dem, så det blev en frisk start.
Jeg kan lide, du svarer nej.
Du skal ikke filme mareridtet der,
for sådan her kan du skabe en overgang væk fra mareridtet.
Var det rensende for jer to?
Det var…
Man så, at det virkede, at det rent faktisk … du ved.
Man var med til at hjælpe ham derhen.
Udover at være givende,
så illustrerede det den proces, jeg håber at nå frem til.
Indtil den dag havde jeg mareridt to-tre gange om ugen
og havde haft det i årevis.
Jeg har ikke haft et eneste, siden jeg så huset og billederne,
siden I tog dertil og gjorde det.
-Det er skønt. -Det har været utroligt.
Jeg har stadig ikke lyst til at falde i søvn.
Jeg ligger stadig søvnløs, men jeg har ikke mareridt. Så tak.
Man får magten tilbage, når man ikke er så meget offer.
Bare det ikke at forblive offer og blive mere overlever.
Jeg tror, det sker. Jeg kan mærke det.
Ja.
OUR LADY OF PEACE KATOLSK KIRKE
Joe?
Lad os tænde præstens røde lampe.
Det viser, at præsten sidder i skriftestolen, ikke?
Hans røde lampe. Er den slukket, venter han på nogen.
Jeg har set det. Alt her er skræmmende.
Har du set låsen? Hvad skal de med en lås her?
Godt spørgsmål.
Her er noget uhyggeligt.
De har sgu en lås. Hvad skal man med en lås?
-Hvad gjorde du? Sig det igen. -Slog…
-Vi kan stoppe og fortsætte i morgen. -Nej. Nej, det skal være nu.
Det skal være nu. Lad os gøre det.
Men det var jeg ikke forberedt på.
Jeg må overvinde min angst.
-Kom så. -Okay, lad os få den i kassen.
Og det var fra Dan?
-Lyden kører! -Ja.
-Markør. -Okay.
"SKRIFTEMÅLET" SCENE AF JOE ELDRED & MICHAEL SANDRIDGE
Tilgiv mig, Fader, for jeg har undladt det gode og gjort det onde.
Hvad har du ellers at sige?
Har du fortalt andre om vores særlige forhold?
-Nej. -Hvad har du gjort galt?
Jeg…
Jeg har svaret min mor igen.
-Okay. -Jeg har slået min bror.
-Jeg blev misbrugt i skriftestolen. -Okay.
Hvornår skriftede du sidst?
Det er en måned siden, jeg sidst skriftede.
-Det her er uventet. -Vil du blive her? Er du sikker?
Joe, fortæl, hvad du føler.
-Tom, hvordan går det? -Det går fint, tak.
Monsigneur O'Brien var ond.
Og det skinnede igennem i alt, han sagde.
Jeg ved ikke, om det er det, I vil have frem i scenen.
-Det er din vision, Joe. Gør det. -Tom, bliv vred.
Kan du det?
-Hvad skal jeg blive vred over? -Låsen.
-Det kan jeg sagtens. -Brug din vrede over låsen
til at få magt og kontrol over Terrick.
Der er vist noget, du ikke fortæller mig, som du burde fortælle mig.
Terrick, du bliver forvirret.
Pres ham, bliv mere vred.
"Har du fortalt nogen om vores særlige forhold?"
Har du fortalt nogen om vores særlige forhold?
Kan vi true Terrick?
Ja, Terrick snubler ordene. Tom, du kan sige:
"Du ved, du ikke kan lyve for mig. Du kan ikke lyve for Gud."
De der ondskabsfulde ting, de siger til en.
Vil du have det ordret?
-Du kan ikke lyve for mig. -Jeg skriver det ned.
-Det, han sagde, var… -Vil du sige noget?
Skal jeg give ham replikken, eller vil du?
Jeg kan ikke. Ikke nu.
Tom, han vil have, du siger:
"Hvis du fortæller nogen om os, vil dine forældre fornægte dig.
I bliver smidt ud af kirken og ryger direkte i Helvede."
Værsgo, Tom.
Hvis du fortæller nogen…
Hvis du fortæller det til nogen, vil dine forældre blive forstødt.
I bliver smidt ud af kirken
og ryger direkte i Helvede."
-Er du okay, Joe? -Det er bare Tom.
Det bliver jeg.
Jeg er her for dig.
Få ham ud derfra.
Jeg ved det, mand.
Jeg ved, det er svært.
Jeg er okay.
-Godt. -Okay.
Det var alt for i dag!
-Terrick, er du okay? -Ja.
Kom her, unge mand.
Din bror er sportsmand og når måske i Super Bowl
eller World Series,
men du kan sige: "Jeg lavede en film med Tom Viviano."
-Klarer du dig? -Ja.
Det er det værd.
Det her kan hjælpe andre mænd, du ved, de andre drenge,
for man ved ikke, hvem der ellers har oplevet noget i skriftestolen.
-Hvad ville du sige til drengen? -Det kan jeg ikke klare.
Jeg har prøvet at skrive et brev til mit tiårige jeg.
Kriminalbetjent Venegas, Ed Gavagan. Jeg vil gerne tale med dig.
Det er pudsigt. Når man ringer til Cheyenne Politi, er der aldrig…
Hej, Ed.
Hej, biskop Stephen. Alt vel?
Han ville blive den højeststående, tiltalte amerikanske gejstlige nogensinde,
den ene, som ikke undgik straf
på grund af forældelsesfristen.
Hvorfor helvede er han stadig ikke anholdt?
Jeg må håbe, at biskop Biegler kan få Vatikanet til fratage ham præstehvervet,
hvilket ville være ydmygende for ham og give ham grund til at skamme sig.
Var det en stor eller en lille veranda?
Det var en stor veranda.
Jeg mener, at jeg er troværdig,
når jeg ved, nogenlunde hvor huset ligger.
Det er 47 år siden.
Min mor tog mig med derhen igen vel vidende, hvad der var sket.
Min mor bagte en kage til det svin
og afleverede mig og kagen hjemme hos ham.
Vi har mest talt om det uafhængige undersøgelsesudvalg.
Men det er stærke sager.
En mor med en kage, dig på verandaen, hun kører væk.
Det er stærkt.
-Hej! -Hej. Alt vel?
-Fint, og du? -Jeg har det fint.
Jeg er location scout for reklame- og spillefilm,
og vi leder efter…
-Vi laver en dokumentar. -Ja.
Den handler om nogle drenge sidst i 80'erne.
Der var to præster, som havde et hus her på vejen?
-Nej, Valentine. -Valentine?
-Ja, de var præster i Good Shepherd. -Var de? Ved du, hvilket hus det var?
-Hvor boede de, skat? -Jeg kender huset, men ikke adressen.
Det er en ranch med enkelt garage.
-Tak. -Mange tak.
Hold op, det var heldigt. Tak skal du have!
Tænk, at de mennesker sagde det. Det beviser det, ikke?
Det vil jeg tænke på i aften igen og igen. Det var en skøn følelse.
Jeg stod på den veranda med en kage,
med en præst, som havde misbrugt mig en gang.
Og vi så min mor køre ned ad vejen. For fanden da.
Jeg smed mine børn under bussen.
Nej, du gjorde ej.
I lang tid tænkte jeg: "Hvordan kunne jeg være så blind?"
I var de perfekte mål. I gjorde intet galt.
I levede bare jeres liv, som I skulle, og det udnyttede han.
Ja, som Tim sagde,
så følte han længe, at han fortjente det, som overgik ham.
At han på en eller anden måde var medskyldig.
Lake of the Ozarks.
Det hele skete ikke der,
men det væsentligste for mig skete der.
Jeg fortalte ham, at jeg havde ødelagt fiskestangen.
Han sagde, at der kom en meget vigtig mand, fiskestangens ejer.
Ikke kun jeg var i vanskeligheder,
Monahan var også, fordi han havde lånt mig fiskestangen.
-Nu stod jeg i gæld til manden. -Manipulation, ja.
Så jeg måtte gå i seng med manden på grund af fiskestangen.
-Hvor gammel var du? -Jeg gik i femte.
-Ti? -Ti, ja.
Jeg spurgte hende, om hun huskede,
den første gang jeg nævnte misbruget for hende.
Hun har fortrængt det.
Har du fortrængt det?
Jeg ville begå selvmord.
Men jeg kæmpede, for han skal ikke vinde.
Han vinder ikke.
Lige nu frygter jeg det, jeg skal gøre i morgen.
Min bror og jeg vil vende tilbage til søen, som Monahan tog os med til.
Det bliver min…
…akilleshæl?
Jeg aner ikke, hvad der vil ske, og det gør mig hunderæd.
Påbegynder rute til Swiss Village Road 1432.
Hvornår opdagede I, at han misbrugte jer begge?
Talte I nogensinde om det?
Nej, det talte vi ikke om, før mor meldte os ind i en støttegruppe for misbrugsofre.
Vi talte aldrig om det. Vi vidste bare, det skete.
Det har været min største frygt,
at du følte dig ansvarlig for det, som skete for mig.
Det gjorde jeg i lang tid, mand. I lang tid.
Hvis du stadig står ved afgrunden og ikke på sikker grund,
er der noget, som skal bearbejdes.
-Ja, jeg er enig. -Jeg har set, det har virket for de andre.
Destinationen ligger til høre, Swiss Village Road 1432.
Det er ikke det, vel?
Nej.
Det siger mig intet.
Restauranten skulle ligge her.
Svømmebassinet lå i en anden vinkel.
-Kender du navnet på vejen? -Der findes en anden Swiss Village.
Jeg vidste ikke, der fandtes en til.
Nu husker jeg, at vi kunne se lyset fra Tan-Tar-A.
Så vi skal finde Tan-Tar-A og derfra finde…
-Det havde også udsmykning. -Ja.
Kender du Swiss Villas, Swiss Village eller noget i den stil?
Jeg ved, hvor Swiss Village er.
Han kender navnet. Bartenderen ved, hvad vi mener.
Jeg talte med to sheriffer.
De brugte radioen og ringede rundt.
De kan kun komme i tanke om Susan Road.
Det er 45 km på Route 65…
-Skal vi holde op med at lede? -Det er ved at blive mørkt.
Jeg troede, Tim ville få sit Lake Viking-øjeblik.
Også jeg, men det var vigtigst, at Tim fik det.
Og at det ville hjælpe ham.
Da det ikke lykkedes, var jeg bange for, hvad det ville gøre ved ham.
-Hvad gjorde det så? -Jeg har ikke talt med ham.
Det er længe siden, jeg har hørt fra ham.
Jeg vil nødig tro, vi har været årsag til det.
Vil du vende tilbage?
Jeg vil ikke tage nogen steder uden garanti for et godt resultat.
Det var skræmmende med…
Jeg troede, alt var godt, men vi kørte forkert.
Jeg frygtede, vi ikke fandt det.
Tim sagde, han vidste, hvor det var, så vi stolede på ham.
Vi fandt ud at, at vi havde begået en fejl, og vi skulle have…
Man skal altid verificere.
Det var min fejl. Tim virkede så sikker.
Glem det. Vi er alle psykisk ødelagt.
Tror man på en tosse? Nej. Man tjekker først.
Der var ingen … Ja. Det kunne ikke verificeres.
Han siger, at vi skal passe på fremover.
DET KATOLSKE CENTER MDCCCLXXXVIII
Jeg tror, vi er ført sammen af en grund.
Er det det her? Måske. For at hjælpe.
Jeg forstår nu, hvorfor jeg er her sammen med jer.
Og Kathleen, som du ved, gik jeg på St. Elizabeths,
så det er vigtigt for mig at vende tilbage dertil.
Det ville virkelig hjælpe mig med at sætte tingene i perspektiv,
for alle har indtil nu konfronteret et fysisk sted.
Det er mit sted, og jeg vil ikke gå derind alene.
Jeg er ked af, at det ikke er slut for dig endnu, Dan.
Det kværner rundt i dit hoved. Jeg tror, Joe får sin slutning.
Måske Ed, jeg ved det ikke.
Det er trist, for jeg ønsker, du får en afslutning.
Jeg var virkelig bekymret sidste gang,
og jeg troede, jeg havde skadet dig.
Det må du undskylde.
Jeg prøver at tænke mig frem til,
hvordan vi kunne se lyset, hvor vi var.
Se der!
Jeg ser på det.
Det er træbeklædt og har udsmykningen.
Nøj.
Se, hvor stejl trappen er!
Det bragte minder frem.
Så du skiltet?
Det kan være der, vi var sidst. De ligner hinanden.
Dan…
Sig mig…
Her var vi ikke sidst, vel?
Nej.
Vi kom ind derfra, men det er langt væk fra…
-Er det samme sted? -Det er det første sted.
Det var her, vi var.
-Dan, må jeg spørge dig om noget? -Værsgo.
-Du reagerede fysisk, alt stemmer. -Det ved jeg.
Er du bange for, det er stedet?
Afviser du det, fordi du ikke vil finde det?
Hjernen kan spille en et puds.
Når alt virker logisk rigtigt, og din bror bakker dig op,
er du så bange for at finde det, at du ikke vil finde det?
Bare tænk over det.
Ifølge ejeren var her græs indtil for to år siden,
og der var en indkørsel, som gik den vej.
Sig det højt, Doug.
Manden, som ejer stedet, siger, at indtil for to år siden var her græs,
og her var en indkørsel, som gik den vej.
Indtil for to år siden.
Det er sgu stien!
Der er den.
-Hvilken sti, Dan? -Stien, hvor jeg ødelagde fiskestangen.
Stien, hvor jeg ødelagde fiskestangen,
Og jeg betalte for det.
For fanden da.
Jeg vil være en jægersoldat
Jeg vil leve et farligt liv
Det er mit liv.
Jeg er blevet presset for langt!
-Det overlevede vi. -Og jeg elsker min bror.
-Det er her. -Det ved jeg.
Det gør jeg også.
Du skal vide,
at jeg altid har prøvet at beskytte dig.
Det ved jeg sgu! Du har gjort det godt!
Det her var ikke din skyld.
Det var ikke din skyld.
Det har plaget mig.
Du fik mig hertil. Jeg måtte bruge dig for at komme hertil.
Jeg fortalte folk, at jeg gjorde det for din skyld.
-Okay. -Det gjorde jeg.
Jeg løj for mig selv for at opnå det her.
¼ BRADEPANDEKAGE CHOKOLADE- OG VANILJEBUND
7,5 CM KAGE I TO LAG PYNTET
Hvilken slags kage leder du efter?
Bare en almindelig kage i to lag med chokoladeglasur.
Vi har en masse idéer. Skal vi gennemgå dem? Skrive dem ind?
-Fra begyndelsen? -Ja.
Jeg vil også gerne forklare og tale om,
hvilke ting som er mest terapeutiske…
Det vigtige er, at vi kan afprøve ting. Vi kan ændre dem.
Sådan er dramaterapi normalt, og i dette tilfælde kan det være sådan,
for til filmen vil vi alligevel gerne se jer afprøve forskellige idéer,
og I skal have det godt med dem.
Terricks mor skal spille min mor, og Terricks far skal spille præsten?
Det vil være fint.
Det bliver godt.
Mor, jeg vil ikke tilbage til huset med ham.
"SKAMLØSE LØGNE I HERRENS NAVN" SCENE AF MIKE FOREMAN
Mike, fader Finian er præst.
Han prøver at hjælpe dig.
Hej, Mike. Du skal ikke være urolig.
Du er ikke 11 år længere.
Jeg har styr på det.
MØDE I UNDERSØGELSESUDVALGET 18. SEPTEMBER 2013
Giv ikke mor skylden.
Hun gjorde noget helt tåbeligt,
men hun var så hjernevasket, at hun troede, præsten var Gud.
Da jeg gik i sjette klasse, var mit liv skønt,
og så kørte min mor mig hen til det hus til terapi.
Det første, præsten bad mig om, var at lægge mig på gulvet.
Før jeg kunne nå at sige noget, lå den voksne mand ovenpå mig.
Men du havde opført dig dårligt, før du mødte fader Meis.
Det er meget betydningsfuldt.
Er det?
Vil du vide, hvad jeg finder meget betydningsfuldt?
At jeg blev seksuelt misbrugt to gange af en voksen mand,
da jeg var 11 år gammel!
Er det ikke betydningsfuldt?
Jo.
-Nej, du skal… -Jeg troede, jeg skulle sige ja.
Du skal dreje hovedet lidt hen imod mig uden at se på mig og stille sige ja.
-Sådan. -Okay.
Jeg spørger dig om noget!
Er det betydningsfuldt?
Ja.
For helvede, mand. Hvad fanden? Pis!
Vil du fortælle, hvordan mødet endte, og hvordan du ville ønske, det var endt?
Ja.
Undskyld, jeg gik lidt amok.
-Det er i orden. -Det gør ikke noget.
Da jeg går, er jeg ikke i tvivl om, at de ved, jeg taler sandt.
Jeg skulle have sagt:
Jeg fik et brev fra ærkebiskop Naumann,
og i det skide brev skrev han, at I røvhuller havde sagt,
at I ikke kunne bekræfte min troværdighed.
Hvad fanden?
Hvordan fanden ved jeg, hvor det lejede hus lå i 1972,
hvis jeg ikke var der?
Det placerer mig hjemme hos en kendt børnemisbruger.
Og, hr. præst, hvordan kan du leve med dig selv?
Tag det nu ikke for alvorligt.
Hvordan fanden kan du leve med dig selv?
Du har uddelt åndelig visdom og vejledning i årtier i Herrens navn,
mens du har dækket over voldtægt af små børn.
Hvad ville du sige til Jesus, hvis han var her?
Hvad fanden ville du sige til ham?
Det tænkte jeg nok.
Hvad kunne du sige, hvad?
Du siger, jeg ikke er troværdig,
og du sidder i en skriftestol,
mens katolikker bekender deres synder for dig, dit lede svin?
Jeg har aldrig haft den glæde at få et barn.
Jeg ville hellere lade mit barn passe af en narkoluder
end af nogen som helst katolsk præst.
For jeg kender jer røvhuller.
Og der er ikke kun nogle få af jer, der er titusindvis af jer, ikke?
Pis.
Jeg får fandeme kvalme af at være her.
Nu skal jeg sige jer røvhuller en ting.
Vores mor bagte kagen,
men jeg vil fandeme ikke lade jer røvhuller spise den, dumme svin.
Pis.
I giver mig fandeme kvalme.
Mike, vær dig selv igen. Hvordan har du det?
-Godt. -Fortæl Mike, hvordan du har det.
Mand, det var skønt at få lettet mit hjerte.
Det var, som om en elefant sad på mig.
Det var flot gjort af dig,
og du gjorde noget, som jeg har meget svært ved.
Du talte med unge Mike.
Den forhindring har jeg svært ved at komme over.
Jeg var inde i rollen. Jeg var ham. Jeg var bekymret for ham.
-Det skal nok blive godt igen. -Sig det til ham.
Jeg tager hatten af for dig, Terrick. Det er et grimt emne,
og jeg går ud fra, dine forældre har hjulpet dig,
så du klarer den, ikke?
-Jo. -Godt.
Jeg synes, Mike er meget stærk.
Jeg synes, det, han gjorde, var flot, og jeg tror hundrede procent på ham.
Tak. Det betyder meget for mig.
Lad os gå ud herfra.
Forlad bygningen, okay?
Gå lidt rundt, så kommer jeg og finder jer.
Alt det her, Dan?
Ja. Tager du dem?
60 eller 120 cm?
60 cm er vist fint.
-Vi kan fjerne en. -Okay.
Jeg har en plade mere her.
Bare en tom plade?
-Ja, bare tom? -Ja.
Det skal minde om
et drømmeagtigt dukkehus.
-Den anden side herovre. Op ad den. -Har du bejdset træ før?
-Seriøst, Karl Smart? -Har du?
Ja, jeg har prøvet alt. Måske ikke godt, men jeg har gjort det.
Det stod på en toiletvæg.
Skrev du det?
Skub med foden forneden.
Vent lidt, det skal passe med lågen.
Her, Ed.
Wow! Farven er lige i øjet.
Det er flot.
Godt arbejde.
Det skal det være. Vi får det til at ske.
-Har du nogen scener i dag? -Nej.
Når jeg lægger tøjet fra skabet i kufferten, gør jeg det bare,
men når han kalder mig hen til sig, skal jeg virke beklemt?
-Det er der, det bliver akavet. -Okay, godt.
Det er underligt, at knægten går ind og tager tøj på
for at genopføre en af mit livs værste dage.
Hvor højt skal strømperne op?
-Hele vejen. -Hele vejen?
-Ja. Fint. -Okay.
Glimrende.
SKOENE - RØG SORT SKJORTE - REDE HÅR
Det er showtime, folkens.
SLÅR KORSETS TEGN HÅND BLADRER I BIBELEN
RET PÅ KORS HÆNDER GLIDER OVER BRYSTET - KYS STOLA
Tænk: "Jeg skal eddermame lyve for de mennesker."
Og der er skam, men der er også arrogance.
-"Jeg skal stikke dem blår i øjnene." -Som en bondefanger.
Bondefanger, ja.
Han ligner i uhyggelig grad en præst.
Det er hård kost for Michael. Det er hårdt, men han klarer det flot.
"GUD SKIFTER SIDE" SCENE AF ED GAVAGAN
BISKOP
"Det er showtime, folkens!"
MESSEBOG
Jeg vil skildre det øjeblik,
hvor drengen er på et værelse sammen med en autoritetsfigur.
Det er vendepunktet i hans barndom.
Han ændrer sin opfattelse af religion,
beskyttere.
Det ændrer kortet over virkeligheden.
Og når kortet er forkert,
er det svært at vide, hvor langt væk man kommer,
når kortet er blevet forvansket.
Jeg husker ikke en voldtægt.
Jeg husker ikke hans penis. De ting skete ikke.
Men det var den dag, det gik op for ham,
at jeg aldrig ville sladre, og at han kunne gå længere endnu.
Er vi klar?
Jeg føler mig også som en beskytter.
Eddie, kom her.
-Jeg har sat plæneklipperen på plads. -Det er fint.
Vil du hjælpe mig med at pakke?
-Hvor længe skal du være væk? -Et par dage.
Der står en kuffert, som du ser.
-Hvad skal jeg starte med? -Den skuffe der.
-Godt. -Hvor mange?
Perfekt.
Og underbukser.
Også tre par.
-Hvordan går det i skolen? -Fint.
-Hvordan har din mor det? -Fint.
Vip den ind, og klik den på plads.
Ja, begge sider. Fint.
Og bæltet.
Lad os tage nogle bukser. To par.
Læg det i.
Dem.
Kom her.
Du skal skrifte, før jeg tager til Casper.
Jeg gjorde det i sidste måned i kirken.
Det var i sidste måned.
Det var perfekt.
Så siger Michael…
"Hvilke synder bekendte du?"
Hvilke synder bekendte du sidste gang?
Terrick, du bestemmer, hvilke du vil nævne.
Jeg har snydt til en prøve og sloges med min bror.
Er det alt?
Du skal bekende alt.
Og nu siger Michael:
"Kirken har været god ved din familie."
Se på mig. Den katolske kirke har været god ved dig,
din mor, din bror og søster.
Det skal ikke stoppe, vel?
"Hvad har du ellers gjort galt?"
Hvad har du ellers gjort galt? Og lyv ikke for mig.
Jeg ved ikke, hvad du mener.
"Hvad med, når du tænker på piger?"
Hvad med, når du tænker på piger?
-Det gør jeg ikke. -Hvad gør du, når du tænker på piger?
Hvad mener du?
Hvis du ikke kan sige det, så vis mig, hvad du gør, når du har urene tanker.
Tak!
Okay, venner. Det var flot, Terrick.
-Frokosttid. -Det ventede jeg ikke.
-Hvad? -Det ventede jeg ikke.
Det var det. Den er i kassen.
Godt klaret.
Tak. Godt gået.
-Lille skat. -Jeg ved det.
-Jeg er stolt af dig. -Det er så nemt at manipulere.
Skræmmende.
Tak.
Du var rigtig god.
Terrick. Det her er lovligt at gøre.
Ed.
-Homie, godt gået. -Hej, kammerat.
Jeg gjorde mit bedste for at fortælle din historie.
Tak.
-Det var flot, mand. -Det var flot.
Nå, men så…
Forhåbentlig oplever du sidste kapitel, når den slemme mand kommer i fængsel.
Det venter vi på.
Jeg ser sådan på det,
at nu kommer skammen tilbage til der, hvor den hører til.
Og det er den eneste måde, jeg kan gøre det på.
Jeg har fået korrespondancen mellem Cheyennes politimester
og Natrona Countys chefanklager.
Jeg kan se, der foregår en magtkamp mellem de to,
mens de afslår at rejse sag.
Sidste afsnit lyder:
"Vi beklager, at vi desværre måtte drage disse konklusioner.
Men dette brev bør på ingen måde bruges som et redskab
til at rense biskop Hart.
Vi har også konkluderet,
at EG," det er mig, "var et offer for biskop Hart."
Han har lige sat sig ned.
Til syvende og sidst skyldes det,
og det antydede anklagerens kontor overfor mig i en telefonsamtale,
at de har begrænsede ressourcer,
og at Hart ikke vil leve så længe,
at han kan nå at blive kendt skyldig i en retssal.
Og derfor er sagen blevet droppet.
Godt så.
Biskop Biegler satte mig i kontakt med en,
som kunne få et brev frem til paven.
Så jeg skrev til paven.
Og til min store overraskelse har paven svaret.
ROM, LATERANKIRKEN, 20. AUGUST 2020
Han skriver, at han beder om min tilgivelse.
Og han beder mig om at bede for ham,
og han lover at bede for mig.
Det endte med,
at de nægtede at fratage Hart præsteembedet,
og pavens forsikring overfor mig om, at man ville adressere det…
Jeg tror ikke, at paven havde den magt, han troede, han havde.
Det er Nativity of Marys skole og kirke,
og det var her, misbruget begyndte.
Her holdt miss Denton til.
og under retssagen løj hun så stærkt, som en hest kan rende.
Jep.
Det er skriftestolen.
Det var her, det skete.
-Må jeg lukke døren? -Hellere end gerne.
"BREV TIL JOE" SCENE AF JOE ELDRED
Jeg er begyndt på dette brev til dig, jeg ved ikke hvor mange gange.
"Kære Joe. Det her er virkelig svært. Hvorfor er det svært?
Du er jo mig, eller det var du, så hvorfor føles det umuligt?
Der er ting, du skal vide,
lys til at oplyse mørket, og sandheder til at erstatte løgnene.
Jeg ved, hvad der er sket, og hvad der vil ske dig.
Og i den henseende ved du mere end jeg.
Du ved ting, jeg ikke ved,
minder, jeg endnu ikke husker, men som tynger mit sind.
Du vil gemme minderne væk.
Du vil blive fanget, kuet og bragt til tavshed.
Men du gør det for at overleve.
Det har taget mig næsten 40 år at forstå, at selv om tiden går,
så er jeg forankret i fortiden.
Af dig, til dig og med dig."
Min far og jeg drak kaffe her hver morgen.
Jeg kan se ham for mig. Doug, er det ikke utroligt?
Rob filmer os.
Vi skal være med i en film, og du bliver omtalt i filmen, Doug.
Folk vil lære dig at kende i filmen.
Jeg fortalte dig dengang, at jeg aldrig nogensinde
vil opgive at få den smule retfærdighed, jeg kan få
fra de skide røvhuller.
Jeg stopper aldrig. Jeg kan ikke stoppe.
Mikes sag efterforskes af delstaten Kansas.
"Mens du fortrængte minderne, fangede jeg dig og de grimme oplevelser
dybt min hjerne.
Det er rædsomt at være spærret inde og være både fange og fangevogter.
Det er rædsomt ikke blot at være tavs i nutiden,
men også at være ophav til fortidens tavshed."
Men, Herre, jeg ved, du havde andre planer.
Tom afventer stadig sin dag i retten.
Andre planer for mig.
Og det er i orden.
Mand!
Ed vil bruge filmen som en hjælp til at forklare misbruget til sin datter.
"Du vil bringe et utroligt stort offer,
men du skal vide, at det var det rigtige at gøre,
og at du med tiden vil blive sat fri.
Mens du kommer dig, finder du endda din stemme.
Dit offer reddede mig."
Vælder minderne frem?
Ja. Jeg kan dårligt tro, jeg står her. Jeg svor aldrig at vende tilbage.
-Vil du være alene og reflektere? -Ja, et øjeblik at tænke i.
Det var det.
-Er du okay? -Ja.
I december 2020 døde Michaels misbruger. Måneder senere kom det frem,
at han blev afsat som præst få dage før sin død.
"Du er ilden, som brænder i mig, ikke længere med had og selvhad,
men med behovet for at dele med andre og hjælpe andre som dig."
Det her betyder meget for mig, og jeg er glad for, du hjælper mig her.
Det symboliserer, at jeg tilbageerobrer det her.
Det har ikke længere magt over mig.
Det har du hjulpet alle i filmen med. Det var fedt.
Så…
Op i røven med det sted. Lad os køre hjem.
Dans misbruger er stadig på fri fod.
Hvordan har du det?
Det er stort, men jeg har det godt. Jeg har det godt.
"Du valgte at leve hver dag."
Jeg er stolt af dig.
"Du valgte at stå ud af sengen.
Kort sagt valgte du at leve og elske, og du valgte at blive elsket.
Husker du dit Superman-sengetøj?
Superman var din helt, han var ikke et menneske.
Hvor ofte har du følt, du ikke var et menneske?
Du ønskede at være ham, enhver anden end dig.
Du ville kæmpe for sandhed og retfærdighed. Han var din helt.
Det er du blevet.
Du gik ind i dit livs kamp og brugte dine tårer, din frygt og smerte
til bedre at forstå andre drenge i smerte,
som udkæmper deres egne episke kampe.
Du blev de unges talerør og kæmper virkelig for sandhed og retfærdighed.
Jeg håber, du vil blive belønnet med fred og tilfredshed.
Tag ikke fejl,
du er den episke helt i historien om os."
Det var det.
Filmen er i kassen.
Utroligt.
Godt gået.
-Hvordan har du det? -Godt.
Lad os komme ud.
DAN, ED, JOE, MICHAEL, MIKE & TOM TILEGNER DENNE FILM ALLE DE ANDRE DRENGE
Tekster af: Henriette Saffron