Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Zabava je gotova.
Spasio si me.
Ti si moj junak.
Volim te.
LJUBAV.PL, NEMA PORUKA
NAREDNIK WALDEMAR
-Halo? -Zašto se ne javljaš kad te zovem?
Nisam vas čuo. Što je?
Na putu do posla kupi dva hotdoga.
-I nešto za piće. -Dobro.
Jedan sa senfom i kečapom, a drugi s umakom Tisuću otoka.
Dobro. Još nešto?
Ne, to je to.
Onda dođem za…
IMATE PRAVO NA VJEČNU ŠUTNJU
POLICAJAC MANIJAK
'Jutro.
TRGOVINA
'Jutro.
Dva soka od naranče i dva hotdoga.
Jedan s kečapom i senfom, a drugi
s umakom Sedam otoka i…
Sam ću si ih spremiti.
Koliko sam dužan?
Dvadeset zlota.
Koji kurac radiš ovdje?
Van!
Vaših 20 zlota.
Još nešto.
Postoji Zakon o zaštiti životinja
iz kolovoza 1997.
Ako još jednom šutneš svog psa,
vodim te u postaju.
Jasno? Vidjet ćemo koliko ćeš ondje biti hrabar.
Odjebi.
POLICIJA
Pozdrav.
Hej.
Kupio sam ti sok od naranče.
Ne pijem sok od naranče.
A, da.
ZAHOD
Pozdrav.
-Kupio sam hranu… -Donesi je.
Senf i kečap.
Sedam otoka.
I dva soka od naranče.
Svježi su?
Danas su rađeni.
Što je ovdje bilo?
Nešto se noćas dogodilo?
Tko je ono u ćelijama?
Možete li mi bilo što reći?
Jučer je došla ona cura.
Ona u ćeliji.
Sva prljava, zalivena krvlju
i s ludim pogledom u očima.
Počela je brbljati nešto o meteorima ili meteoritima,
da su joj svi prijatelji mrtvi,
da su ih ubili debeli ubojice
i da je ona njih ubila iz osvete.
Jednog je navodno ubila mačetom, a drugog pregazila autom.
Navodno, jer i oni su sad u ćelijama.
Otišli smo do te kolibe
i ondje je stvarno bio neki debeli tip,
pa smo ga pokupili.
Za manje od sat vremena,
Mariusz i njegov brat doveli su drugog debelog tipa
jer su slučajno naišli na njega.
I sad imamo nekoliko trupala,
uključujući policajca iz obližnje općine.
Ništa nema jebenog smisla.
Je li tebi išta jasno?
Ajme.
Da.
Da nazovemo županijsku upravu?
Što ako već jesam?
Zvali ste upravu?
Ravnateljstvo. Što je? Nešto te muči?
Ne, samo pitam. Dobro je da ste nazvali ravnateljstvo.
I, što su rekli?
Da će poslati specijalce iz Varšave.
Specijalce?
Da, jebene specijalce. Ne znaš što su specijalci?
Znam, specijalci…
-Kad dolaze? -Nemam pojma.
U noći ili ujutro.
Nekom nadbiskupu je rođendan.
Dolaze svi ministri, a specijalci štite te ministre.
NJEGOVO JE SREDNJE IME SNAGA
Što te još zanima?
Vi i Wanessa uhitili ste te debele tipove?
-Da. -Golemi su.
Nakon nekoliko udaraca pendrekom i malo elektrošokera bili su kao bubice.
Hej.
Žedna?
To je voda.
Ja sam Adam.
Policajac sam.
Da.
Zosia.
Čuo sam.
Hvala.
Ako nešto zatrebaš, slobodno me pozovi.
Zaključaj za nama. Diži se.
Diži se.
Okreni se. Ruke.
Što se događa?
Idemo do mjesta zločina.
Idemo. Zaključaj.
Slušaj.
Daj mi bilješke s ispitivanja.
I moju kapu.
Kad napišeš izvješće, pošalji ga u Varšavu.
Da idem s tobom? Mogla bih pomoći.
Ne, napiši izvješće i idi kući.
Idemo.
BOG, ČAST, DOMOVINA
Molim te, uđi. Sad.
Molim te, uđi. Što sam rekao?
Molim te, uđi.
Molim te!
Sad kad smo ovdje, reći ćeš mi što se točno dogodilo.
Od samog početka.
Tko je došao prvi, a tko zadnji?
Kako ste izašli, što ste dirali ili uzeli,
i kad ste otišli u podrum?
Kreni.
Gđa Iza,
naša vodičica, ušla je prva.
„Prvo gđa Iza.“
Dobro. Odakle se stvorila mačeta?
I nož kojim je vaš prijatelj uboden u trbuh?
Jurek? Julek.
Dakle?
Ajme meni. Okreni se.
Okreni se!
Sjedni.
Odmah…
Odmah se vraćam.
U kurac.
Hej?
Hej?!
Zosia, jebemu!
-Hvala. -Nema na čemu.
Čudno što se još nisu vratili.
Zar ne?
Nazovi Waldeka.
Dobili ste govornu poštu…
Ugašen je.
Ili tamo nema signala.
Zvat ću ga na radio.
Naredniče Waldek, ovdje Adam Adamiec.
Javite se. Prijem.
Naredniče Waldek, odmah se javite. Ovdje Adam.
Prijem.
Naredniče Waldek, je li sve u redu? Prijem.
Ne javlja se.
Dobro, odvezi se onamo.
Radije ne bih išao sam.
Još nisam napisala izvješće.
Onda ću te pričekati.
Jebote.
Wanessa, zašto se uzrujavaš?
Postoje sigurnosna pravila.
U Pravilniku o zdravlju i sigurnosti ima članak u kojem piše…
Diži dupe.
Da uključim rotirke? Uključit ću ih.
Danas baš…
lijepo izgledaš.
Samo kažem.
Posvijetli mi.
Naredniče?
Waldek?
Što je?
Isuse Kriste!
O, ne.
Idemo natrag u postaju.
Pusti me!
Wanessa.
Sjećaš se što je Waldek rekao? Dolaze specijalci, zar ne?
Vratit ćemo se, pričekati ih i doći s njima.
-Idemo. -Koji si ti papak!
Papak?
Oni će doći tek u noći ili ujutro.
Znaš što će dotada biti? Još će ljudi poginuti.
Sredi se! Mi smo policija!
Ne možemo čekati pojačanje i skrivati se dok ona krvoločna kurvetina divlja.
Moramo je uhvatiti!
Ali zašto?
Jebote! Lisice su ovdje, a ona nije! Narednik je mrtav!
Adaś, uključi taj mozak, jebemu!
To je naš posao. Naša dužnost.
Sjećaš se zakletve?
„Štititi zajednicu, čak i po cijenu života.“
Moja zakletva nije važna. Waldek je prepolovljen, jebote.
Ne možeš ništa sama, nisu ti ovo Poroci Miamija. Dođi!
-Pričekat ćemo ih i vratiti se… -Ne diraj me!
Oprosti.
Ali mrak je i sami smo. Ovo je previše za nas.
Nismo sami.
Imamo teritorijalnu obranu.
Karte mi govore
da nije problem samo u nogama. Čini mi se da je to nešto puno gore.
Mislim da možda imaš tumor mozga.
Isuse. Onda bih trebao otići doktoru.
Naravno da ne, ne moraš ići doktoru.
Slušaj, Jaroslawe,
na mojoj stranici www.vidovitipablo.pl
naći ćeš posebne meleme od najboljih trava s ginsengom…
Hoćeš se javiti?
…i bambusovim listom, najbolji lijek za sva oboljenja.
A, dobro. Puno vam hvala.
Još sam nešto htio pitati. Tu i tamo me bole stopala.
Prema kartama, možda imaš i problema s kralježnicom.
Halo?
Dobro.
Spremi se za akciju.
Ljudi su prije bili humaniji.
U analognom dobu.
A sad?
Zbog sve te tehnologije tako smo usamljeni.
Tako usamljeni!
I frustrirani.
Ljudi su cijelo vrijeme na internetu, mobitelima i računalima
te komentiraju druge.
To je danas najpopularniji sport.
Mržnja na internetu!
Jebote.
Nema više vrijednosti, osjećaja, nježnosti. Ničega.
Prije je postojala jedna riječ. Poštovanje. A danas?
Svi svima skaču za vrat.
Za vrat! U porukama, na aplikacijama… U kurac!
Jebo te pas!
A ako ne dodaš emotikon, neki se šupak uvrijedi
jer nije shvatio foru ili što si htio reći, jebote!
Bolesno.
Svijet je obolio.
Ali ja ću ga izliječiti.
Zato sam osnovao ovaj kamp.
Jer se ne slažem s time.
Adrenalin!
Da. Tako je.
Živa istina.
Što je ovo? Tvoji klinci rade spačke?
Kako? Kamp je prazan.
Na izletu su.
Možda je osigurač ili kratki spoj.
Inače, ovaj leopardasti uzorak…
Odmah se vraćam!
Požuri se.
Jebote.
Roberte?!
U kurac.
Koji kurac?
Jebemti!
Koji kurac?
Evo nas.
Otrčala je onamo.
Ondje je offline kamp.
Kako znaš da je trčala ravno i da nije negdje skrenula?
-Nemoj se miješati. -Pratit ćemo tragove.
Znamo ponešto o tome.
Idemo.
Hrabrost, bratstvo, odgovornost.
To smo mi, jebote.
#Teritorijalci.
Ovo nema smisla!
Hodaj! To je zapovijed.
Pratimo ubojicu u šumu kao da želimo umrijeti.
Izabrao si krivu karijeru?
Da, očito!
Koji mi je bio kurac?
Trebali bismo imati tri, pet, deset puta ljudi za ovo!
I helikopter!
Začepi!
I reflektor!
Tiho!
Prošla je ovuda. Daj zamku.
Svjetlo.
Kad naša bjegunka nagazi na ovo, nema joj izlaza.
Ali kako znate da će proći ovuda?
Ako se izgubi, vratit će se.
Naletit će na nas ili na zamku.
Vukovi često promatraju lovca, zaobiđu ga
i onda prate njegove tragove.
Lovac misli da prati vuka, a vuk zapravo prati njega.
Tada su ovakve zamke…
zakon.
Da, ali ona nije vuk.
Što ti znaš o terenu, lovu, praćenju? Ništa.
Postavi zamku 20 metara istočno.
Adaś.
Ako nemaš ništa pametno reći, šuti.
Užasno si iritantan.
Trinaest, četrnaest, petnaest, šesnaest, sedamnaest,
osamnaest, devetnaest, dvadeset.
Muškarci.
Mariusze?
Sławek?
Sławek!
Isuse Kriste, Sławek.
Jebote!
-Sjedni! -Što?!
Posjedni ga.
-Sjedni! -Što?!
-Sjedni. -U kurac!
Moramo nekako premotati rane.
Čekaj. Evo ga.
Isuse, ne!
To je to. Vraćamo se. Čuješ?
Zvat ću hitnu pomoć.
Ali nismo li sad bliže kampu?
-Što? Ne znam. -Jednako je daleko. Možda bliže.
-Sławcio! -Halo?
Ovdje policajac Adamiec iz Baranowa.
Kolega je ostao bez obje šake…
U kamp Adrenalin!
-Da, u kamp. -Nemoj zaspati.
Zove se Adrenalin.
Da, hvala.
-Hitna pomoć dolazi. -Brzo, diži ga.
-Pomozi mu! -Idemo!
-Pomozi svom bratu! -Brzo!
Diži ga.
-Gdje je Mariusz? -Ovdje sam.
Uzmi šake, možda ih prišiju natrag.
Eno ga!
Drži se, brate. Uskoro ideš u bolnicu.
Hej!
-U kurac. -O, ne!
Što sad?
-Što ćemo sad? -Šuti! Moram razmisliti.
Razmisliti? Moj brat umire!
Znam, jebote!
Unutra bi trebala biti prva pomoć.
S crvenim križem.
Začepi!
Jedina ovdje znam što treba učiniti.
Onda pomozi mom bratu!
-Drži se, brate. -Začepi!
Govorim svom bratu!
-Što je to bilo? -U kolibu, brzo!
Idemo u kolibu! Otvori je!
Jebote!
Posjednite ga onamo!
Ovamo.
Polako.
Ovamo.
Drži se, brate. Preživjet ćeš. Obećavam ti. Drži se.
Stavite mu nešto pod glavu!
-Polegnimo ga. -Da.
Adaś.
Polako!
Što je to bilo? Što si vidio?
Adaś!
To je bila ona. Ona cura, Zosia.
Ali izgledala je kao…
Kao…
Kao što?
Kao oni debeli tipovi iz ćelije.
I…
I što?!
Ne znam.
Drži.
Janeczka?
Wanessa!
Što ti radiš ovdje?
Adaś…
Slušajte, bila sam s Oliwierom.
Nestalo je struje i otišao je vidjeti što se događa.
Onda sam čula nešto poput…
Ne znam koji je to bio vrag!
Prepala sam se i nisam znala što učiniti.
Već sat vremena čučim u ovom ormaru.
Bok, Mariusze.
Bok, Janeczka.
-Što vi uopće radite ovdje? -Neka luđakinja pobjegla je iz zatvora.
Boravila je u ovom kampu.
Ali ubila je narednika.
Waldeka?
Da.
Pratimo je već nekoliko sati,
ali u šumi se dogodila nezgoda.
Isuse! Kakva nezgoda?
Sławek je…
Pokušavao je postaviti zamku,
odrezao si je šake i…
Sławek?
Ne diše.
Sławek?
Sławcio.
-Vodim Sławeka kući. -Kako to misliš?
-U hitnoj pomoći. -Nema šanse.
Nema izlaženja. Pričekajmo konjicu.
Kakvu konjicu?
Specijalce iz glavnog grada.
Palo mi je na pamet zvati policiju.
Ali vi ste policija. Koga ćemo onda zvati?
Doći će kasno u noći ili ujutro.
-Nema smisla čekati. -Ništa nema smisla!
-Idem kući. Adaś, pomozi mi. -Ne možeš!
Moramo završiti posao.
Završiti?! Moj brat je mrtav, jebote!
A tko je za to kriv? Zar je ne želiš ubiti?
Naoružani smo i obučeni.
-Imamo prednost. -Zasad nemamo.
Kakvu prednost?
Zabarikadirajmo se i pričekajmo jutro.
-Jaki si mi ti policajac. -Odgovoran…
Ti si pička, a ne odgovoran!
Dobro, idem ja.
-Ne, Mariusze! -Ne ideš nikamo.
-Nećeš mi naređivati! -Ja sam policajka! Dosta je gluposti.
-Kao stare babe ste. -Ljudi, nemojte se svađati!
A da svatko gleda svoja posla?
Ili da sluša nadređene?!
Daj molim te, ti si viša policajka!
Moramo se sporazumjeti!
Ovo je kriza i moramo se slagati!
-Zaboraviti na podjele, jasno?! -Tako je.
-Vidi, kurva mudrijašica. -Hej!
Nisam mudrijašica.
-Nazivam stvari pravim imenom. -Ja nisam stvar.
Ja jesam kurva, ali emancipirana.
A ti? Tko si ti?!
Poljski domoljub
sa svastikom na prsima!
-Debilu! -Možda jesam debil!
Ali bar nemam HIV!
Ja nemam HIV!
A ti imaš mali pimpek!
-Što si rekla? -Čuo si me.
Prestanite, svi!
Ne!
Ne! Dajte!
Ljudi!
Što radite?
Ako želimo preživjeti, moramo se slagati.
Janeczka je u potpunosti u pravu.
Ako se podijelimo, ako se razdvojimo,
ako jedan krene lijevo, a drugi desno,
ako ti odeš u hitnoj, a ti tko zna kamo,
svi ćemo umrijeti!
Pokažite malo…
Pristojnosti!
Zapravo, empatije.
Empatije.
Dobro, žao mi je.
I meni. Zapravo nije tako malen.
Oprostite.
I meni je žao.
I,
odsad se držimo zajedno, može?
Mi smo ovdje, hitna je ovdje, ovo je veliko stablo, a ovo su šatori.
Evo plana. Zauzet ćemo strateške položaje.
Ja ću biti kraj kantine, Adaś na hitnoj, a Mariusz u šatoru.
Prikrit ćemo se i čekati.
Odatle imamo pregled situacije.
Čekat ćemo s mamcem u sredini.
Klasična policijska zasjeda.
A kad se ta kuja pojavi,
mamac će se sakriti, a mi ćemo je uloviti u unakrsnoj paljbi.
I to je to. Slučaj zatvoren.
Znam, ti bi čekao spašavanje kao pičkica.
-A ako ne dođe? -Hoće.
Kako znaš?
Imam osjećaj. Policijski instinkt.
Vjerujte mi, uspjet će.
Znači, ja sam ovdje, Adaś je tamo,
a ti ovdje.
Unakrsna paljba.
Ali tko će biti mamac?
Ne.
Ne dolazi u obzir.
Preko mene mrtve.
Oprostite!
Janeczka?
Kamo ćeš, kvragu?
-Ne vidim Mariusza. -Ostani gdje jesi.
Tiho! Vrati se na svoj položaj.
Wanessa!
Mariusz!
Wanessa!
Što to radiš?!
-Pusti me! -Nemoj pucati naslijepo!
Idemo za njom!
-Pusti me! Što radiš?! Šupčino! -Dosta je!
Rekao sam da se treba zabarikadirati i čekati, ali ne.
Nitko me nikad ne sluša!
Zašto? „Adaś je pička i ništa ne zna.“
Policijski instinkt? Zasjeda?
Eto ti tvoje zasjede!
Janeczka i Mariusz! U kurac!
I Mariusz je mrtav?
Da nije, nekako bi nam pomogao!
Reagirao bi, zapucao bi, jebote!
Puna si praznih riječi.
Napeta si kao puška. Kobra u suknji.
Mesija policije. I što imamo od toga?!
-Kurac! -Prestani se derati na mene!
Svi su mrtvi, razumiješ?! Mi smo sljedeći!
Žao mi je.
Dobro, i meni je žao.
Želim još malo živjeti, znaš?
I želim da ti živiš.
U redu?
U redu.
Ne možemo ovako. Moramo biti razumni, jebote.
Žao mi je.
Bok.
Što mi se to događa?
Kako to da znam govoriti ovaj jezik?
Sve ću ti objasniti.
Ovdje policajka Kowalczyk, prijem!
Čujete li me?!
Dođite čim prije, molim vas!
Narednik Waldek je mrtav, svi su mrtvi.
Čuje li me itko, jebemu?!
Bio je to dio Mjeseca
koji je jednom pao s neba.
Elementarno zlo iscurilo je iz kamena
i ušlo u mene.
A sad je i u tebi.
I to je otprilike to.
Mi smo sad zlikovci.
Mi smo čudovišta.
Ubijamo ljude.
Čovječe.
A zašto ih ubijamo?
Pa zato što smo čudovišta.
To baš i nije
pretjerano složen motiv.
To je naša narav.
Naš instinkt.
Svakim trenutkom osjetit ćeš to i shvaćati sve više.
I preporodit ćeš se.
Fora je, vidjet ćeš.
Osim toga, zlo je subjektivan pojam.
Ljudi su zli.
To je dio njihove naravi.
Njihova je vrsta davno trebala biti uništena.
A mi,
mi ćemo to ispraviti i ubijati ih.
Jer oboje mrzimo ljude.
Ali,
nisu svi oni zli.
I svijet je dobro mjesto.
Svijet?
Je li svijet ikad bio dobar prema tebi?
Prema meni nije.
Jesi li dobro?
Mislim da jesam.
A sad,
ja sam jak kao i ti?
Imam li kakve posebne moći?
Dakle,
što sad?
Što sad? Idemo ubijati.
Ali…
bilo koga?
Možemo li…
nekoga izabrati?
Ako želiš ubiti određenu osobu, super.
Kako je prošlo?
Super.
Prvo me vidio krajičkom oka,
a onda se okrenuo
i više me nije bilo.
Nikad neće saznati je li to bila samo njegova mašta.
Baš kao što si htio, zar ne?
Znači, bilo ti je zabavno?
Da.
Vidiš?
Rekla sam ti,
sa svakim trenutkom osjećat ćeš to sve više.
Instinkt.
Da, fora je što smo mi sad zlikovci,
i što radimo to što radimo.
I što prvo možemo malo graditi napetost.
Malo ih uplašiti.
Naravno da možemo.
Čak mi je došlo
da počnem jezivo urlikati,
ali nekako nisam uspio.
Ovako?
Baš tako.
Više iz trbuha.
Naučit ćeš.
Dobro. Idemo ubiti tog gada!
Zaslužuje to.
Što je učinio?
Jako je loš čovjek.
Prava pravcata šupčina.
Onda mu treba otkinuti glavu
ili nešto slično.
Kako ga želiš ubiti?
Možda nožem.
Klasično.
I to je u redu.
Dobro. Isključimo mu struju.
Tiho!
Čekaj.
Ormar!
Čim otvori ormar,
skočit ćemo na njega.
A ako ga ne otvori?
Hoće. Uvijek otvore ormar.
Samo trebamo…
Tako!
U kurac.
Jake, kujo jedna, začepi!
I, kakvo je bilo
moje vatreno krštenje?
Nevjerojatna si.
I ti.
Mogu te nešto pitati?
Naravno.
Zašto ja?
Zato što…
čim sam te
vidjela
prvi put,
osjetila sam…
da smo ti i ja…
jako slični.
A poslije se ispostavilo
da sam imala pravo.
Imala sam osjećaj da sam vidjela sebe u tvojim očima.
Hvala ti.
Za što?
Pa, većinom za…
Za to što se napokon osjećam kao da sam našao svoj mjesto u svijetu.
Psić.
Ubij ga!
Daj!
Dobro.
Što sad?
Oslobodit ćemo one debele. Mogli bi biti korisni.
Čeka nas puno posla ako želimo pokrenuti
apokalipsu.
Prvo ovdje, na lokalnoj razini, a poslije, tko zna?
Idemo.
Vidi, ovo je moj ured.
Idemo.
Hej, dižite se. Slobodni ste.
Zašto neće ustati?
Mrzim tu kuju.
Ja ću se pobrinuti za nju.
Adaś, jebote!
Adaś!
Ne.
Ubij je!
Ne!
Molim te!
Ne mogu!
Moraš je ubiti, odmah!
Ne mogu!
Izvoli. Suvenir.
Kad ti se već toliko sviđala.
Nije mi se sviđala.
Nije to.
Nego što?!
Ništa.
Ništa?
Vi muškarci
svi ste isti!
Ali,
ja te volim!
Ne voliš!
Da me voliš, ubio bi je.
Nemoj to govoriti.
Znaš što?
Ti si slab. Varalica i lažov.
Razmisli o svom ponašanju.
Što to govoriš?
Što sam učinio?!
Prijevod titlova: Domagoj Južnić