Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Віддай нам гроші…
Ім'я?
Стів Гармон.
Вік?
Сімнадцять.
Зв'язок із бандами?
Я не входжу в жодну банду.
Ні в одну.
Попередні ув'язнення були?
Ні.
Є хвороби, про які знаєте?
СНІД?
-Хворієте на СНІД? -Ні, на СНІД ні.
Вийміть усе з кишень.
А мої батьки тут?
Синку, твоїх батьків тут нема.
Мені варто подзвонити адвокату?
Тобі слід мовчати.
Можна подзвонити…
ДЕПАРТАМЕНТ ПОЛІЦІЇ НЬЮ-ЙОРКА
Монстри не плачуть у темряві.
Ось що треба було йому сказати, коли він назвав нас монстрами.
Нікчемо. Я тебе скалічу!
Без ґратів. Підходь!
Підходь, боягузе! Що, страшно?
Треба було сказати йому, що відколи мене забрали з дому,
єдине, що дала мені темрява, -
це страх і тремтіння, які нагадують, що я живий.
І це для мене найстрашніше у світі -
знати, що я живий.
Знати, що я живий, і це не сон.
Уночі настає тиша і все завмирає,
тому я чую стукіт свого серця в грудях.
Я дивлюся на себе в дзеркало,
чую крики чоловіка за три камери від мене,
який кричить щоночі в той самий час…
Нічого ти не зробиш! Стули пельку!
Вирви горлянку довбаному ідіоту!
Монстр не волає у відповідь.
Бо не може.
А я кричу.
Кричав.
У світлі дня
усе було схоже на кіно.
Ось це кіно.
Моя історія.
Автор сценарію, режисер і актор - Стів Гармон.
Інтер'єр: конвойне приміщення, день.
Стів Гармон сидить навпроти свого безкоштовного адвоката.
Усі ці теки - про тих, кого ви представляєте?
Це ще не всі.
Скільки з них кажуть вам, що невинні?
Кожен.
Можна спитати? Я…
Мені трохи недобре.
Температура є?
Ні, просто… Можна на хвильку заплющити очі?
Так.
Дати вам піджак?
Ні, все гаразд.
Я невинний.
Чудово.
Краще б: «Я цього не робив».
Я цього не робив.
Ви мені вірите?
Не має значення, у що я вірю. Я робитиму своє.
Є хвилинка?
Гаразд.
Ти готова ще раз обдумати пропозицію?
Не відмахуйся, Морін.
Я знаю, скільки в тебе справ, я о шостій їду додому
і не буду ускладнювати життя.
Йому лише 17.
І що? Його дії призвели до вбивства, і якщо ти продовжиш, я його посаджу.
-Він цього не робив. -Про що ти?
Є відео, свідки, що бачили його там.
-Твої свідки. -У мене є стара, ясно?
Їй можна вірити.
Погоджуйся. Ти марнуєш наш час і гроші.
Двадцять років? Він хороша дитина.
Жодного проступку до цього. Чудові батьки.
Він не такий, як ти думаєш.
А з вигляду - саме такий.
Може, від п'яти до семи років?
Погоджуйся на пропозицію.
Інтер'єр: зал суду.
Флуоресцентне світло підкреслює чорне й біле, але не сіре.
У залі суду нема місця сірому.
ЗВИНУВАЧЕНИЙ В УЧАСТІ В ПОГРАБУВАННІ Й УБИВСТВІ
Раніше: Гарлем, ніч.
Розумієш, про що я?
Я міг піти до 145-ї й повернути направо.
Там мій дім.
Якого… Дивися, куди преш, чуваче!
-Вибач. -Ти що?
Що з цим дебілом?
-Що з тобою, хлопче? -Вибачте.
Я знаю, ти місцевий, так?
Не психуй ти.
Як тебе там? Скотт, Сем чи…
Стів.
-Стів. -Так.
Стіве.
Ти в нормі?
Намагаюся бути.
Усім встати.
Суддя - вельмишановний Лайнел Джеймс.
-Доброго ранку. -Доброго.
Доброго ранку.
Сідайте.
Звинувачення готове?
Так, ваша честь.
Захист?
Готова, ваша честь.
-«У Бога віримо». -Готові, сер.
Якщо будуть запитання, записуй їх.
Я спробую відповісти, коли зможу.
Як у всіх пройшли вихідні?
Мої - чудово. Замовив тайську їжу,
передивлявся «Абатство Даунтон».
Менша сестра вийшла заміж.
Пам'ятай: наша робота - зробити тебе людиною в очах присяжних.
Холостяк у сім'ї?
-Нас мало, ваша честь. -О'Браєн?
Їздила до родини, ваша честь.
Прекрасно.
Почнемо.
Заводьте присяжних.
Заходять присяжні.
Різного віку, рас.
Випадковий набір людей, в очах яких нема емоцій.
Вони порожні.
Тому відвертаються, зустрівшись поглядом зі мною?
Вони схожі на тих, хто не дивиться новини.
Чи я людина?
…фінансування малих спільнот.
Звісно. Без проблем. Зустрінемося там.
Так. Добре. Гаразд.
Круто виглядає, Джер. Мені подобається вігвам.
Так.
Класний. Коли закінчив?
Дві хвилини тому.
Запиши нас, коли приїдеш.
Добре. Дякую, чудово. Так.
Передаси мені джем?
-Добре, до зустрічі, так? -Бувай.
Дякую.
Ти ж готовий до тестування?
-Так? -Готувався.
-Нащо мені матаналіз?
-Не жартуй із тестом, чув? -Так.
До випуску лише рік, кожна оцінка важлива. Скоро в коледж.
Так, добре.
-Так? -Бувай, мам.
Ти сьогодні глядиш Джеррі, батьківські збори.
Нагадаєш батькові?
Добре.
Гей!
Сьогодні тут буде весело.
І не ходи в парк.
Так.
Двадцятка у верхній шухляді.
Доброго ранку.
Над чим працюєш?
Реклама для страхової.
-Он як? -Так. Подобається?
Так, подобається.
Спершу бачиш це, а тоді це?
Саме так.
І знаєш, чому так?
-Ні. -Золотий перетин?
-Ні. -Я ж розповідав. Чи ні?
-Не пригадую. -Добре.
Його використовують і під час стрільби.
Це формула створення естетичної симетрії,
коли в зображенні є два квадрати й трикутник.
А в трикутнику - два квадрати й трикутник.
Якщо продумати, виходить спіраль, яка є в природі.
Як у мушлі.
Так, у наутилусі.
Авжеж. Ще вона є в пірамідах, в «Останній вечері» да Вінчі…
Нащо школа? Краще говорити тут із тобою.
Бо я тебе люблю,
але як не підеш, то отримаєш, хоч і великий.
-Он як? -Так. Бум.
-А то що? -То що?
Що ти зробиш?
Добре. Мені час іти, гаразд?
Так. Іди сюди.
-Усе добре? -Так, біжи вже.
Сьогодні батьківські збори.
Пощастило мені.
Ага.
-Удачі на тесті, друзяко. -Так.
Напутнє слово присяжним… Швидше монологи.
Підготовка
-до вступу… -Пані та панове!
…й кульмінації.
Я Ентоні Петрочеллі,
помічник прокурора штату Нью-Йорк,
і в цій справі я представляю жителів штату Нью-Йорк.
Після обіду 12 вересня минулого року два чоловіки,
Річард «Бобо» Еванс і Джеймс Кінг,
увійшли в крамничку на 115-й вулиці в Гарлемі
з єдиним наміром: пограбувати заклад.
Шановні присяжні, мене звати Ейса Бріґс,
і я захищатиму містера Джеймса Кінга.
Містер Петрочеллі представить справу всеосяжними, грандіозними термінами.
Я Морін О'Браєн, адвокат містера Стіва Гармона.
Штат правильно стверджує,
що закони суспільства мають захищати його громадян.
Але давайте згадаємо, що закони цієї країни діють для обох сторін.
Вони, звісно, мають захищати жертву,
але до того ж - захищати обвинувачуваного.
У процесі скоєння цього злочину
ці двоє чоловіків убили власника крамниці.
До кримінальної відповідальності притягують багатьох невинних.
І нема нічого страшнішого,
ніж ув'язнити людину, яка не скоїла злочин.
Почалася боротьба, пістолет вистрілив,
раптово обірвавши життя Агінальдо Несбіта.
Є не тільки обґрунтований сумнів, що мій клієнт Стів Гармон
брав участь у пограбуванні чи вбивстві Агінальдо Несбіта,
ми, по суті, не маємо підстав
вважати, що він хоч колись був причетний до будь-якого злочину.
До пограбування був план, за яким ще два учасники зголосилися
взяти участь у злочині.
«Зголосилися»?
Один із цих людей визнав свою провину.
Інший змовник мав зайти в крамницю до пограбування
й переконатися, що в закладі нема офіцерів поліції,
і тим чоловіком…
-Ним був Стівен Гармон. -Ні.
Два підзахисні, яких ви бачите перед собою,
були охочими учасниками пограбування,
тож вони відповідають за смерть Агінальдо Несбіта
і це тяжке вбивство.
Вибачте. Сер!
-Правда в тому, що містер Еванс… -Ваша честь!
-…Круз, Кінг… -Сер!
…і містер Гармон -
убивці.
Убивці.
Більшість людей у нашій спільноті - порядні й працьовиті.
На жаль, у нашому районі є й інші, не схожі на нас.
Це не діти.
Це юнаки, які знають різницю між добром і злом.
Він монстр.
І він монстр.
Це не монстр.
Це 17-річний хлопець.
Американська система правосуддя вимагає: дивлячись на Стіва Гармона,
вважайте його невинним.
Це фраза, яку ви чули 1000 разів:
«Невинний, доки не доведена провина».
І якщо ви вважаєте його невинним, як і повинні за законом,
ми доведемо, що жоден доказ від штату не змінить
презумпцію невинності.
Дякую.
Ми бачимо Стіва раніше,
він їде до школи на велосипеді.
Він схожий на вашого сина.
І ми спали дві години, решту часу розважалися.
Пиячили, грали в карти, все таке.
І знаєте… Це було круто.
-Мені сподобалося. -Так. Ясно.
Мені подобається. Чесно.
Але хочеться спитати, який тут контекст?
У чому суть розповіді, Стіве?
Мабуть, у тому, що я бачу.
Мусить бути щось більше.
Потрібен конфлікт, випадок, який не лишить байдужим.
Герой.
Я постійно це вам повторюю.
Краси чи шоку замало.
Краса - це вже щось, у вас є можливість зворушити людей.
Розумієш?
Так. Здається, розумію.
Фільм, розповідь не можуть бути абстрактними?
Так, як картина?
Зображення можуть щось розповідати, так, але фільм - це інше.
Фільм - це добірка зображень, у яких є початок, середина й кінець.
Чому митці знімають фільми?
Заради слави.
Нікудишня відповідь. Спробуй ще раз.
Це гроші, влада, повага.
Це рідкість. Ви, народ, страшні циніки.
У митців є історія, яку вони хочуть розповісти, так?
У них нема вибору, бо мовчати про неї несила.
Їм дуже кортить написати її, зняти, поділитися нею з іншими.
Але що, як цього відчуття нема?
Значить, ти ще не знайшов свою історію.
Класний трюк.
-Так, ти бісишся. -То й що?
Ти злий.
Забивай.
-Наліво! Кидок знизу. -Перехоплюй!
Учіться, доки я живий.
Крутяк.
Чуєш, ти! Як життя?
Як справи, малий?
Та підходь.
Гаразд, я на секунду відійду.
Передай м'яч.
Та це мій дружбан, охолонь. Помовч уже.
Що ти там фоткаєш?
Може, знімеш мене, як я цих баранів обіграю?
Так? Обіграєш?
Чекай. Це мій кращий бік. Стій. Я напружу м'язи.
Так?
Оце життя, я розумію.
-Зняв? -Зняв, так.
Зацініть: ваш улюблений Кінг тут, на вулицях Гарлема.
Бачив фільм «Мертві президенти»?
Мій улюблений фільм. Ось чим я хочу займатися.
Он як?
А пам'ятаєш сцену, де камера повільно клацає?
Клац.
Уповільнене 3-Д? Як прихід у нарка.
-Так, звісно. -Є питання.
Ти бачив справжній пістолет?
Що?
Як ти зніматимеш «Мертвих президентів», не бачивши пострілу?
Тому тусуйся зі мною, малий.
Я покажу тобі справжнє життя, вкурив?
Так, а можна просто бути тут і фоткати?
У нас вільна країна. Мені байдуже.
-Ти даєш. -Так.
І не кажи.
Чув, захиснику, захищай мене.
Зараз я тебе провчу.
-Передавай! -Невдалий кидок.
Зуб даю, ми їх взуємо. Стривай.
Порушення кидка з центру. Подавай!
Пішли ці тупоголові, дивися, як треба.
Дивися! Останній!
Покажи мені!
Ось як це робиться.
Важка подача.
ВІДЧИНЕНО
Виходьте!
-Боягузи, виходьте! -Мелеш, як дурне.
-Сцикло ти! -А ти в них розбираєшся?
Сам ти сцикло! Ви обоє!
Нічого ти не зробиш!
Нічого не зробиш.
Пішов ти…
Ну як ти?
Нормально.
Ти…
Говорив із міс О'Браєн?
Так.
Вона старається.
Через зал суду проходить стільки покидьків,
що вона вважає кожного там не без гріха.
Так.
Вона каже, що планує викликати мене,
дати мені розповісти свою версію.
-Це добре. Розкажеш їм. -Так.
Я просто скажу правду.
Я не зробив нічого поганого.
Ти ж мені віриш?
Коли ти народився, я думав про всі епізоди твого життя.
Ти граєш у футбол, як і я.
Ти вступаєш у коледж, як і я.
Зустрічаєшся з вродливою дівчиною…
Такою, як твоя мама.
Я навіть…
Думав про…
Я навіть уявляв, як сердитимуся на тебе за всяку дурню.
За те, що роблять усі діти.
Але такого я не міг собі уявити.
Не знаю, навіть на думку не спадало.
Мені теж не спадало.
Я просто хотів випуститися з друзями.
Вступити в коледж.
Бути…
Бути тим, ким я є.
А тепер я про це навіть думати не можу.
Намагаюся нічого не відчувати.
Це важко, так?
Я знаю, як тобі важко.
І я нічого не можу з цим вдіяти.
Я не пропаду, тату.
Пора.
Він дуже постарів, я пам'ятав його іншим.
Я не пригадую стільки зморшок у нього на лобі,
стільки сивого волосся.
Щоб у нього так трусилися руки.
Один, два, три…
-Де мій друзяка? -Ти це бачиш?
Містер Савікі казав, що я пізнаю свій гуманізм через естетику.
Це мій фірмовий стиль, казав він.
Знайти те, що варто зняти, запам'ятати його форму й текстуру.
Я намагався робити це тут,
щоб якось зрозуміти, де я.
Як тривожать червоний і білий на фоні цементної стіни.
Як я в кадрі на передньому плані і…
Не раджу цього робити.
Тут не люблять, коли за ними спостерігають.
Та розслабся.
Подихай повітрям.
Раніше.
Таке, що можна показати мамі.
-Позуй. Ось так. -Від одного до десяти, як мій зад?
Твій зад?
Десять - як у Нікі Мінаж.
-Не бреши. -П'ять. Навіть забагато.
Ти на моєму ліжку?
Це єдиний раз.
-Один раз? -У них взаємна симпатія.
Помовч! Боже!
У звичайний день підліток
порушує з друзями правила що три години.
У транспорті,
на вулиці…
Агов!
Можна отримати штраф за плювок, розмову, бо йдеш, бо стоїш,
або за те, що ти не в тому місці.
Подивимося, як у нас із ним піде.
«Тропічну лихоманку» зняли тут.
-Чесно? -Так.
Я це знала.
Так. Тут багато чого знімали.
Я хотіла вчитися в Ла-Ґвардіа.
Правда?
-Могла б бути в твоєму фільмі. -У моєму фільмі.
Для цього проходять прослуховування.
-Що? -Подивимося, на що ти здатна.
Ні.
-Секунду. -Що?
-Хочу щось побачити. -Що?
Штат викликає детектива Джона Карила.
Ліву руку на Біблію. Підніміть праву руку.
Ви клянетеся казати тільки правду, і хай поможе вам Бог?
Так.
Детективе Карил,
ви впізнаєте ці знімки?
Так.
Це фото, зняті фотографом-криміналістом на місці злочину.
Досить криваві.
Як бачите, пані та панове,
жертва зазнала страшного, жорстокого нападу.
Я працюю до дев'ятої вечора, тому йду на обід пізно.
А того вечора мені хотілося китайської їжі.
Коли я йшов, усе було гаразд.
Що ви побачили, повернувшись?
Я побачив містера Несбіта на підлозі.
У калюжі крові,
каса була відчинена, і ще бракувало цигарок.
-Ви викликали поліцію? -Так.
Детективе Карил,
у жертви були ознаки життя, коли ви приїхали?
-Ні. -Я ходжу по магазинах по вівторках.
Йдучи вулицею, я побачила хлопця,
он того хлопця, який стояв перед магазином,
перекриваючи вхід.
Знаряддя вбивства зареєстроване на жертву.
Нам надійшло
повідомлення про цигарки з магазину.
Продавець цигарок зізнався в пограбуванні.
Вам не здалося дивним, що він у такому зізнався?
А що такого? Мені чхати.
Куля ввійшла з правого боку
у напрямку вгору, до легені.
Ми забрали Річарда Еванса, відомого як Бобо.
Ви знали, що Еванс і Кінг планували грабіж?
Я бачила, як він зняв бейсболку, витер лоба й пішов у інший бік.
Легеня пробилася, почалася сильна внутрішня кровотеча.
Хто сказав вам, що він причетний до грабежу?
-Бобо Еванс. -Я спитаю.
Це чоловік, відомий як Бобо Еванс?
Так, це він.
-Один спитав, де гроші. -Грабіж через розбите скло.
Що це означає?
Мені показували фото різних людей.
-Фото Бобо Еванса. -Спершу я не впізнала.
Смерть від травми внутрішніх органів.
-То моя інформація хибна? -Ні.
-Питань нема, ваша честь. -«Нема»?
Я вказав не на Кінга, а на Бобо.
А звинувачення в нападі?
-Заперечую. -Відхилено.
Тобто містер Несбіт захлинувся власною кров'ю?
Так.
Спогад.
Питань нема, ваша честь.
Засідання закрите до дев'ятої ранку.
Стіве, підійди.
-Сер. -Легше, друже.
-Мем… -Сер!
Що ви робите? Не треба…
Він невинний, доки не доведено провину, то чому ні?
-Вибачте. -Не чіпайте її руками.
Інакше в нас буде проблема. Стіве!
-Дайте їм. -Стіве!
Мем.
Я мав би казати собі…
-Нью-Йорк. Озирнися. -…думай, із ким дружиш.
Гарлем. Наприклад, бачиш он того дядька?
Так.
Я бачу, як ти щодня повз нього ходиш.
Тобі нецікаво, чому він там
сидить і нічого не робить?
Чи йому там не набридло?
Ні. Тобто так.
Ще краще, оці два чуваки,
які тремтять і там ходять?
Думаєш, вони випадково стикаються одне з одним?
-Ні. -Я більше скажу.
Поглянь на пральню.
Не помічав, що там ніхто не пере, не заходить і не виходить?
Якщо пройти повз неї, там не пахне ні пом'якшувачем,
ні порошком для прання, ні навіть брудним одягом.
-Знаєш, чому? -Чому?
Бо це система. Вони всі отримують гроші.
Поглянь на другий поверх. Бачиш червону штору?
-Так. -А дівку, яка все визирає?
Знаєш, що за тими шторами?
Хвойди.
Вони цілодобово там торгують собою, кажу тобі.
У кожного є своя історія.
У власників пральні, у хвойд,
у картярів, шахраїв, власників житла, сусідів.
Та навіть у копів є своя історія.
Божевілля.
Але мені час додому.
-Не зникай, дорогенький. -Так.
Ще побачимося, друже.
-Побачимося. -Обов'язково.
На районі абощо.
Удачі тобі.
Що таке хороша компанія?
Хто з нею водиться?
Це вже зайве. Забагато.
Що там у тебе, Баббо Сміт?
Я назвав його Трансформером, бо на коробці назви не було.
А знаєш, як назву я?
Як?
Я Афромен.
Смішно, тату.
Якби ти був супергероєм, ким би ти був?
Дай подумати.
-Не знаю. -Обернися!
Якби ти був супергероєм, то ким, тату?
Чорною Пантерою.
А ти, Стіве?
Якби ти міг обирати, яким супергероєм бути, ким би ти був?
Нащо мені бути супергероєм,
коли можна бути твоїм братом?
Це ти гарно сказав.
Мені сподобалося.
Ким би ти був?
Суперменом?
-Так? -Класно.
Так, з окулярами й так далі,
а якщо хтось зачіпатиме моїх,
оскільки головне - довіра…
Я їх провчу.
Краще обережніше з тими, кого провчиш.
Знаєш, ким тобі треба стати?
Ким?
Бетменом.
Тоді я стану Робіном.
Бетмен і Робін.
Вам дзвінок за ваш рахунок від…
Стіва Гармона.
…ув'язненого в СІЗО, виправному закладі Нью-Йорка.
Якщо хочете прийняти й оплатити цей дзвінок, наберіть три.
-Стівене. -Тату?
Тебе не чути. Як ти? Що сталося?
Нічого не сталося. Просто…
Просто дзвоню взнати, як ви, і привітатися. Як справи?
Ми переживаємо за тебе.
Так? Ви де?
Ми на 158-й вулиці.
А Джеррі з вами?
Я саме його забираю.
Він сумує за тобою.
Так, передавай йому привіт від мене.
Якого біса, козел? Кидай слухавку.
-Вийшов звідси. Хутко! -Стівене?
-Так, вибачте. -Стівене?
Стівене?
Що там? Усе гаразд?
Так. Із роботи дзвонили.
-Вибачте. -Перепрошую. Вибачте.
Як, по-вашому, наші справи?
Що ж, поки нічого з побаченого не свідчить, що ти невинний.
Половина присяжних, попри їхні слова, коли ми їх обирали,
вирішили, що ти винен, як тільки побачили тебе.
Ти молодий, чорний, і тебе судять.
Що ще їм треба знати?
Я думав, я невинний, доки не доведено інше.
Залежить від того, як присяжні бачать справу.
Вважай це конкурсом, щоб визначити, хто каже правду.
Прокурор ходить із відповідальним, поважним виглядом.
Присяжні кажуть собі: «Схоже, він чесний.
Нащо йому про таке брехати?»
Наше завдання - не показати, що він бреше.
А показати, що він зробив помилку.
У нас сьогодні є ще один свідок.
Щодо цього Освальдо Круза.
-Що ти можеш про нього сказати? -Раніше.
Круз.
Домініканський жеребець, скейтер.
Якого біса? Тут моя камера, ти.
Стів Гармон.
Я тебе з восьмого класу не бачив.
Ти в тій крутій школі в центрі, так?
Оце так він із тобою, Гармоне?
А то що, Гармоне?
Ти на мене кинешся?
-Блефує! -Хай тільки моя річ буде зламаною.
-Та я тебе розмажу, суко! -Ну ж бо!
Давай.
-Бий. -Чуєш, Стіве?
Це блеф! Подавай зліва!
Ще побачимося, Гармоне. Готуй свою камеру до шоу.
Щоб тобі!
Так, побачимося.
WorldStar.
Нікчема…
Ваш вік, містере Круз?
П'ятнадцять.
Ви брали участь у грабежі, пов'язаному з цим убивством?
Так.
Розкажете, чому?
Бо я боявся Бобо.
Він казав, як не допоможу з грабежем, він мене заріже.
Я боявся його і Джеймса Кінга,
і Стіва теж.
Вони всі старші за мене.
Що пропонував вам Річард Еванс, відомий вам як Бобо?
Він сказав, що помітив магазин.
Я мав тільки затримати тих, хто спробує за ним гнатися.
Коли Бобо згадав інших учасників,
він уточнив, яку роль вони гратимуть у грабежі?
Кінг мав зайти з ними в магазин і щось украсти,
а Стів мав стояти на сторожі.
Ви брали участь у грабежі заради грошей?
Ні, тому що я боявся Бобо.
Містере Круз, ви зізналися в поліції,
що були активним учасником цього злочину, так?
Так, правильно.
І з практичної точки зору
можна сказати, що ви брали участь у злочині із вбивством людини.
Хіба не так? Ви ж так це розуміли?
Мабуть.
Хіба прокурор не дав вам вибір?
Ви можете сісти самі або посадити в тюрму іншого?
Такий у вас вибір?
Я не хочу брехати в суді.
Я кажу правду.
Брехати під присягою не можна,
але можна зайти в магазин
й пограбувати?
Це нічого?
Це була помилка.
Містере Круз, ви член банди?
Я один із Райдерів.
Як стати членом банди Райдерів?
Треба залишити на комусь відмітку.
Що означає «залишити на комусь відмітку»?
Треба його порізати,
щоб було видно.
Щоб стати членом Райдерів, треба порізати комусь обличчя.
Так, вони вже так не роблять…
Але ви причетні до грабежу тільки тому, що боялися Бобо,
а не тому, що хотіли гострих відчуттів?
Так.
Питань більше нема.
Я розповім тобі історію. Друг.
Звали Мега. Його називали Мега Мільйони,
бо він раптово виграв у лотерею.
Багатий козел.
Але з місцевих. Ще молодий.
У нього був кращий друг. На ім'я К'ю.
Вони навіть похресниками були, розумієщ?
Хлопці в Гарлемі гребли гроші лопатою,
і Мег хотів приєднатися.
Ходи вже.
Я сходив. Твоя черга.
Ти не сходив.
-Я дивився на тебе! -Ходив. От і ні.
Ну ж бо, старий. Не махлюй.
Ось так.
Стій. Я не це мав на увазі.
Не чекав такого?
Так, гаразд.
Вони з К'ю вирішили скласти гроші докупи
й знімати житло разом, як кращі друзі, брати.
А коли купили разом сейф,
Мег усвідомив: схоже, гроші потроху зникають,
розумієш?
От він і каже: «Послухай, ти мені як брат,
ти мій найкращий друг. Як кровний родич.
Я хочу знати. Ти потроху крадеш гроші?»
Як тільки К'ю сказав «ні», Мег вистрілив йому в лице.
Зараз йому світить років 100.
І чого він добився своєю недовірою?
Мабуть, він зрозумів, що довіряти не можна нікому.
Таке життя.
Старий,
може, годі перлів мудрості, грай уже в гру?
Знаєш, якщо хочеш пробитися нагору,
і, скажімо, ти знайшов тигра
і кажеш: «Я виїду на тигрі нагору, і ніхто мене не зупинить».
От сів ти на тигра.
А коли дістався до вершини, тебе вже не було.
А де ж усі?
Ти був усередині тигра.
Недовіра.
Як це - я всередині тигра?
Тигр тебе зжер.
На тигрі кататися не можна.
Ти довіряв тигру, так?
Що ти, в біса, мелеш? Послухай.
Гаразд, старий. Ходи. Трясця.
-Я вже ходив. Твоя черга. -Кляті тигри, леви й ведмеді.
Я в дамках.
Американська ідея про те, яким має бути син.
Яким має бути син.
Я ніби відштовхую цю ідею.
Я бачу друзяку Стіва.
Стіве, біжи купи мамі базилік і часник.
Я зараз зайнятий.
Якщо ти не встанеш і не підеш у магазин…
А хоч морозиво можна?
І тісто для печива?
Точно.
Добре. Але йди вже. Давай.
Добре. Секунду.
Дякуємо, Брюсе.
-Розслідування триває… -Зроби голосніше.
…і поліція нарешті почала арешти
через смертельну стрілянину й грабіж магазину Несбіта.
Прокурор видав ордер на арешт
чотирьох чоловіків, причетних до вбивства Агінальдо Несбіта.
Зараз поліція не робить заяв, доки йдуть арешти.
Наживо з вами була Кеті Ґрінбаум.
Де гроші, мамо?
-Ма? -Що?
Гроші?
У мене в сумці. Іди.
Підтягни штани, будь ласка.
-Ні. -Ні?
Ніколи. Що?
Ось же. Бачиш? Ти дивишся на фарбу,
а треба дивитися на
простір.
-Слухаю. -Добрий вечір. Пані Гармон?
Я детектив Карил. Це офіцер Вільямс.
Як поживаєте?
У чому справа?
Як? Ось так? Чи як?
Щоб бути менш потворним.
Не заглядай йому в дупу.
По суті, не дивися в камеру.
Руку за голову?
Стіве.
Поклади її…
-Гаразд, так… Стіве. -Там…
Підніми голову.
Вийди сюди.
Добре, Стіве. Як ти? Одне питання.
Стів Гармон?
Так.
Ви заарештовані за вбивство Агінальдо Несбіта.
Що? Ви казали, що щось спитаєте.
…буде використане проти вас у суді.
Заарештований? Не чіпайте.
-Чому ви вдягли йому наручники? -…на адвоката.
Куди ви везете дитину?
-Якщо адвокат не по кишені… -Стіве, мама тут.
Сер! Де ордер на арешт?
-Чекайте! -Куди ви його везете?
Він невинний.
-Куди ви їдете? -Сер!
-Куди? -Скажіть нам щось!
-Це не та дитина. -Не треба з ним так.
-Я за тобою. -Що відбувається?
Куди ви? Який відділок?
Скажіть! Куди ви його везете?
-Куди ви їдете? -Стіве.
Ви не чуєте? Куди ви їдете?
Ми тут.
Куди ви їдете?
Так. Гаразд.
Стіве!
Що це робиться?
Ти йди.
Іди візьми Джеррі.
Світло зараз так гарно на тебе падає.
Правда?
Я тебе бачу.
-Оце й усе, на що ти здатна? -Тобто?
Трохи виразніше.
-Це те наше прослуховування. -Добре.
-Рене. -Добре. Бандитське життя.
-Смак перших поцілунків. Четвертий раз. -Я подумала.
Що ти подумала? Чекай.
-Звук її сміху. -Я думаю, я режисер.
Запах сутінок міста.
-Чого це? -Ти актриса.
-У мене є картинка. -Уявлення? У мене теж.
-Он як? -Так.
Я бачу вродливу шоколадну дівчину.
-Я чорна жінка! -Так.
Вродливу, розкішну.
Її тіло торкається мого.
Хештег Blackgirlmagic.
Дівчина з Бронкса в Гарлемі. Так і бачу.
Завжди Гарлем.
Завжди Гарлем. Стій там.
Його пика. Цей довбень, я йому…
Агов, ти! Чуєш, Стіве!
Іди сюди.
Забирайся з вулиці.
Цей тип. Надто правильний.
Нащо ти з ним тягаєшся?
Я знаю, що роблю. Охолонь.
Звідки це ти йдеш так пізно?
Учився вдома в друга.
Та ти що? Учився він.
Гаразд.
Це мій кузен Бобо.
Як життя, Бі?
Ми з Бобо оце сидимо й дещо обговорюємо.
Подумай про всіх, з ким ми росли й кого ми знаємо на районі.
Вони застрягли в цьому районі на все життя.
Ні достатку, нічого.
Ніколи не думав, чому?
Довіра. Нікому не можна довіряти.
Ні честі, нічого.
Цим козлам не можна довіряти.
Брате.
Чуєш, Стіве?
Довіра, брате, - це все.
На цих вулицях я тебе страхую.
Не хвилюйся. Я тебе прикрию.
Але я мушу знати, що довіра - взаємна,
що я теж можу тобі довіряти, так?
Чув мене? Я можу вірити, що ти мене прикриєш?
Ось про що я кажу.
Це все, що я хотів почути. Менше балачок.
Добре, брате. Ти готовий.
Змиваємося звідси.
Пам'ять - дивна річ.
Я ніби мав би пам'ятати, чому взагалі хотів з ним говорити…
Їдь у Джерсі.
…чи навіть припускав це все.
Не пам'ятаю.
Принесла тобі книги.
Краще не відставай у навчанні.
Ти й так багато пропустив.
Я знаю.
Люди вибираються з таких ситуацій.
Вони це проживають, а тоді не згадують.
Це не змінює того, хто ти, Стіве.
Розумієш мене?
Так.
Ти ще можеш вступити в кіношколу.
Ще можеш здійснити великі вчинки.
Так.
Так, можу.
Я знаю, що не водила тебе в церкву, як мала б, але…
Я відмітила кілька абзаців і хочу, щоб ти прочитав їх уголос.
Вибачте, книгу передавати не можна.
Повторюй за мною, добре?
Тут?
-Так. -Прямо зараз, прямо тут?
«Господь - то моя сила».
-«І щит мій». -«І щит мій».
«У нього я вірую».
«І допомоги зазнав я».
«Тим і радіє моє серце».
«І я його вихваляю…»
«Піснею моєю».
Добре.
Я назвала тебе на честь мого батька.
Він був найкращим чоловіком.
Ми походимо з особливої родини. Чуєш мене?
Ніколи про це не забувай.
Ти - не це все.
Спогад.
Невинний, доки не доведено інше.
Ким треба стати, щоб вижити тут від 25 до пожиттєвого?
Уночі я чув, як дорослі чоловіки лякалися, волали,
-лаялися, панікували. -Випусти мене!
-Знущання охоронців. -…кожен!
-Знущання в'язнів. -Я тут!
Колись я вмирав з голоду,
але натренував шлунок не дуже хотіти їсти.
Так я не страждаю, коли в мене крадуть їжу.
Усе, що я тут роблю, видно через призму «винен або винен».
Це програшна ситуація.
Я зараз хочу кричати.
-Стіве! -Швидше, ти. Зараз твій час.
Ходімо.
Штат викликає Річарда Еванса.
-Заперечую. -Ні!
Проти чого? Ніхто нічого не казав.
-Чому він тут у тюрмі? -Ні.
-Агов! -Козел довбаний! Зрадник!
Тиша!
-Містере Кінг! -Вибачте. Зараз.
Вибачте. Я винен.
Я не потерплю таких витівок у моєму залі суду.
Ще раз - і вас виведуть.
Вибачте, ваша честь.
Він відмовився вдягти костюм. Ми пропонували.
Ходімо.
Пішли. Піднімайся.
Ліву руку.
Праву руку підняти.
Ви присягаєтеся казати тільки всю правду, і хай поможе вам Бог?
-Так. -Сідайте.
Містере Еванс, ви в тюремній робі.
Який у вас зараз статус?
Від семи з половиною до десяти в Ґрін Хейвен.
За що ви сидите?
Продаж наркотиків.
Добре.
Містере Еванс, розкажіть, що сталося торік 12 вересня.
Ми з Кінгом пограбували магазин.
Ми пішли туди, сіли надворі.
Тоді побачили його знак.
Вибачте, чий знак?
Хлопця за столом поруч із рудою.
Для протоколу: містер Еванс каже про містера Гармона.
Продовжуйте.
Ми зайшли,
чоловік за касою психанув, дістав зброю.
-Вам допомогти? -Зброю?
-Жени сюди гроші. -Пістолет.
Віддай гроші…
Бери його пістолет!
Хапай його!
Біжімо!
Валимо!
-Ти подивися. Ну! -Я ж казав!
Швидше! Бери цигарки. Валимо. Хутко. Пішли!
Чорт. Тікаймо! Швидше!
Ми взяли, що хотіли, й утекли.
Що ще ви взяли, крім грошей?
Цигарки.
Що ви зробили потім?
Пішли туди, де смажать курей на Ленокс, взяли крильця, фрі й фанту.
Містере Еванс, де решта награбованих грошей?
Ми з Кінгом їх поділили.
Добре. Хтось іще мав отримати частину цих грошей?
Так.
Домініканець мав отримати частку. І Кінгів малий.
Містере Еванс, вам пообіцяли угоду за це свідчення.
Не розкажете, що за угода?
Довбаний зрадник.
Якщо я розповім, що сталося,
то зможу подати на перегляд справи і відсидіти ще лише десятку.
Зрадник довбаний.
Ви сьогодні кажете правду?
Так.
Питань нема, ваша честь.
Містере Еванс, коли ви говорили з містером Гармоном
про цей грабіж?
Я не говорив із ним про грабіж. Він людина Кінга.
У що був одягнутий містер Гармон у день грабежу?
Не знаю. Якісь джинси абощо.
Є ще якісь деталі про його одяг?
Я не розглядаю, у що вдягнуті чоловіки.
Добре, містере Еванс.
Що саме мав робити містер Гармон,
якби в крамниці хтось був?
Дати нам сигнал.
І яким мав бути сигнал?
Щось, щоб сказати нам, що там копи.
Він мав підморгнути? Помахати? Торкнутися рукава?
Я не знаю.
Ви сказали, що планували грабіж із Кінгом. Він вам не сказав?
Я думав, Кінг про все подбав. Він сказав, що все готово.
Ви говорили з Освальдо Крузом про грабіж?
Я сказав йому кілька слів.
Ви казали, що як він не допоможе з грабежем, ви його провчите?
Ні, він сам хотів.
Він сказав, що брав участь тільки із страху перед вами.
Я б нікого не взяв на таку справу, якби вони не зголосилися.
На тих, хто не хоче, не можна покластися.
Ви говорили з Гармоном після грабежу?
Ні.
Він отримав якісь гроші?
Ні. Ми мали залягти на дно, дізнавшись, що той помер.
Хто це «ми»?
Ми з оцим хлопцем. Я й Кінг.
Пішов ти.
Дякую.
Більше питань нема.
Містере Еванс, що ви робили перед входом у магазин
з метою грабежу?
Чекав, доки він вийде.
Хто?
Стів Гармон?
Так, він.
Питань нема, ваша честь.
Містере Еванс, ви казали, що не говорили з Гармоном до грабежу.
Кінг сказав, що він мав брати участь,
але ви не знаєте, як містер Гармон мав подати вам сигнал,
якби в магазині хтось був.
І наскільки ви знаєте,
містер Гармон не отримав грошей за свою нібито участь.
Це людина Кінга.
Я тут ні до чого.
Дякую, містере Еванс.
Підніми голову. Хочеш, щоб на тебе плюнули?
В обвинувачення все.
Гаразд.
На жаль, більше сьогодні часу на «Рашьомона» немає.
Я в захваті. Так.
Не сумніваюся, Каспере.
Я повів дружину на цей фільм на наше перше побачення.
Я зачарував її Акіро Куросавою.
Я хочу знати, хто каже правду.
Думаєш, є лише одна правда, Александро?
Гаразд.
Ось невеликий експеримент.
Якби ви спитали в мене, а тоді в місіс Савікі про перше побачення,
а тоді спитали б у того, хто сидів за нами в кіно,
ви б отримали зовсім різні відповіді, так?
Чому вона вийшла за вас?
Це й досі таємниця.
Але чому б ви отримали різні версії однієї події?
Бо всі бачать усе по-різному.
Саме так.
Місіс Савікі сказала б про мої спітнілі долоні.
Я все хотів взяти її за руку.
Або як я постійно шепотів про події на екрані.
А що б сказав я?
Що ніколи не був щасливішим.
Я до того, що кожен із нас має власну точку зору,
і кожен ваш вибір, кожен рядок написаного вами діалогу,
кожен змонтований вами кадр показує цю точку зору.
Ви відстоюєте свою точку зору й кажете свою правду,
так, як ви її знаєте.
Міс О'Браєн.
Так, ваша честь.
Захист викликає Лероя Савікі.
Що?
Сюрприз.
Назвете своє ім'я для протоколу?
Лерой Роберт Савікі.
Дякую, пане Савікі.
Можна спитати, де ви працюєте?
Я вчитель, старша школа Стайвсан.
Відомо, що це дуже престижна публічна школа.
Одна з найкращих шкіл у місті.
Звідки ви знаєте Стіва Гармона?
Я знаю Стіва два роки.
Він видатний член мого кіноклубу від початку навчання тут.
Чим займаються учні в кіноклубі?
Ми говоримо про мову фільму,
естетику фільму й ефективність розповіді.
Ще вони роблять власні проекти.
Яка ваша думка про роботу Стіва?
Я вважаю Стіва видатним юнаком.
Він розумний, талановитий і дуже працьовитий.
Ви вважаєте його чесним юнаком?
Безперечно, чесним.
Він прагне до правди в усьому, що робить.
І якби він сказав, що був у крамниці випадково…
Я б повірив йому, без питань.
Дякую.
Питань немає.
Містере Савікі, ви вчитель у школі містера Гармона. Так?
Правильно.
Ви живете в його районі?
Ні.
Ви хочете підтвердити доброчесність,
та чи не чесніше сказати, що не знаєте,
що він робить у своєму районі?
-Так чи ні? -Ні.
Ви ж не знаєте, під яким тиском він міг би бути,
що змусило б його стати на слизьку стежку?
Давайте скажемо правду.
Ви ніколи не знаєте, як це - бути кимось іншим.
Так. Ви колись були в нього вдома…
Вибачте, я не закінчив.
Пробачте. Питання було «так» чи «ні».
Ну гаразд.
Ні.
Це правда, я не знаю, яке життя у Стіва
вдома чи в його районі,
та я ніколи не повірю, що той Стів, якого я знаю,
здатен на щось таке.
Стів тільки стає на ноги,
і той факт, що він тут, що все це з ним відбувається, -
це неймовірно.
Знаєте, що він робить після 10 вечора?
-Так чи ні? -Ні.
-Ви поруч із ним після півночі? -Ні.
Ні. Ви були з ним
після обіду 12 вересня торік?
-Ясно, що ні. -Знаєте, що він робив?
Більше питань нема.
Можете бути вільні.
Я програю, так?
Я програю. Просто скажіть.
Я не знаю.
Знаєте.
Знаєте. Просто скажіть це.
Вони навіть не знають, хто я.
Ніхто в залі суду не знає, хто я такий.
Що їм варто знати?
Не має значення.
Вони не почують.
Я не можу провести тут 25 років.
-Слухай мене. -Ні, я…
Нам треба придумати щось іще.
Що ще? Подамо клопотання?
Яке саме?
Я не знаю, таке, щоб виграти час.
Просіть закрити справу.
-Для цього нема підстав. -Тоді свідків-експертів.
-Бо мені там не місце. -Стіве!
-Не місце. -Послухай мене.
Ні! Ви не знаєте, бо ви там не були.
Поглянь на мене.
Я роблю все, що вмію робити, і в нас є шанс.
У нас є шанс, чуєш?
Яким би не був вердикт, ми будемо боротися.
Ми будемо боротися.
У нас є свідок-експерт.
Ти.
Ти мусиш дати покази.
Мені треба, щоб ви з присяжними подивилися одне на одного,
і ти скажеш, що не робив це.
Зможеш?
Добре.
Гарна новина: Бобо визнав свою роль у грабежі
і сказав, що стріляв Кінг.
Погана новина: відео свідчить, що ти там був,
і жінка, яка бачила, як ти завмер біля дверей.
І ти сказав мені, що знаєш Кінга.
Якщо ми не віддалимо тебе
від нього в очах присяжних,
будуть проблеми.
Що, як Кінг свідчитиме, що я зробив те, що вони кажуть?
Цього не буде.
Він заявив у поліції, що не знає Бобо,
прокурор доведе, що це брехня.
Стіве…
Те, як ти проведеш решту молодості,
залежить від того, чи повірять тобі присяжні.
Гармоне.
Ти будеш вставати чи як?
Мало не пропустив усе.
Я приніс тобі їжу.
То я почую «дякую»?
Дякую.
Суд - не про те, що було насправді.
Не про те, що справжнє.
А про те, як ти знаєш себе.
Бо ті люди, юристи, присяжні…
Вони бачать у районі ще одного чорного з відсидкою.
Але це не про тебе.
Ти цього не заслужив.
Я поставлю запитання.
Відповідь мене влаштовує - стакан отак.
Не влаштовує - стакан догори ногами.
У такому разі
ти маєш зрозуміти, що не так із відповіддю мені. Ясно?
Ви були знайомі з Джеймсом Кінгом до цієї справи?
Ні.
Тобто так. Поверхнево.
Коли ви востаннє говорили з ним перед грабежем?
Минулого літа, напевно.
Я не знаю.
Він не з тих, із ким я часто говорю.
Містере Гармон,
ви стояли на сторожі під час грабежу
чи перевірили крамницю, щоб почався грабіж?
Слухай.
Коли зайдеш сьогодні в зал суду,
усе, що вони скажуть, - дурниці.
Вони не скажуть ні слова правди.
Ти не такий.
Усі ці покидьки й лохи тут
кажуть, що вони невинні,
а система каже, що винні всі.
Знаєш, яка різниця між невинним і винним?
Відстоювання своєї правди.
І пам'ятай: завжди дивися в очі…
Роско!
Захист викликає Стіва Гармона.
Ліву руку на Біблію. Праву підніміть.
Ви клянетеся казати всю правду, і хай поможе вам Бог?
Так.
Сідайте.
Стіве,
розкажіть, де ви були після обіду 12 вересня,
і як це пов'язано з магазином Агінальдо Несбіта?
Я йшов додому.
Було спекотно, я зайшов у магазин купити напій,
і натрапив на містера Кінга, коли заходив у магазин.
Ми привіталися,
я зайшов, купив напій й пішов додому.
Ви знали, що містери Еванс і Кінг планують грабіж?
Ні. І гадки не мав.
Вони не просили вас стояти на сторожі під час грабежу?
Ні, не просили.
Ви хоча б знаєте,
що роблять, коли стоять на сторожі під час грабежу?
Ні.
Чесно, не знаю.
Дякую.
Питань нема.
Містере Гармон, ви знаєте Джеймса Кінга?
-Так, він з мого району. -Часто говорите?
Час від часу.
«Час від часу».
Коли ви востаннє говорили з ним перед грабежем?
Точно не пригадую, але давно.
Може, на початку минулого літа?
Про що ви з ним говорили?
Я не знаю.
Важко згадати кожну свою розмову.
-Так. -Авжеж.
-Нервуєте, містере Гармон? Перерву? -Ні, дякую.
-Точно? -Так.
Добре. Ви часто говорили з Бобо?
Може, я й вітався з ним,
але не розмовляв. Ми не настільки знайомі.
Пам'ятаєте, містер Еванс сказав, що бачив, як ви вийшли з магазину?
Перед грабежем. Пам'ятаєте?
-Я чув, що він казав. -Так і було?
Я був у магазині.
Розкажіть ще раз. Ви пішли в магазин, бо…
Бо я йшов зі школи, було спекотно, я хотів пити,
тож я зайшов у магазин, купив напій.
Так. Ви хотіли пити,
хотіли якийсь напій, так?
-Так. -Ви його купили?
-Так. -Який це був напій?
Крем-сода.
Місіс Генрі сказала, що бачила, як ви стояли в дверях.
Вона сказала, що ви подали сигнал, знявши кепку й витерши лоба.
Я не витирав лоба, нічого подібного.
Я хотів підійти ближче, побачити світло з вулиці.
І все.
Ви стояли в дверях, часто так робите?
Стоїте в дверях заради світла?
Це моя робота як режисера.
-Невже? -Так.
Ніякого сигналу? Ви зняли кепку, витерли лоба…
-Це не сигнал? -Не сигнал.
-Це не сигнал? -Ні.
Може, правда в тому,
що ви подавали сигнал цим чоловікам для грабежу. Так?
Ні.
Повернімося до містера Круза. Ви не проти?
Він сказав, що ви мали зайти в магазин і подивитися, чи є там копи.
Заперечую.
Ваша честь, свідчення містера Круза - це те, що він чув.
Я перефразую питання, ваша честь.
Містере Гармон, пам'ятаєте, Освальдо сказав,
що з його розуміння, ви були на сторожі?
Я чув, що він казав.
Ви кажете, що містер Круз також бреше, так?
Хтось міг сказати йому, що я причетний, але це був не я.
Щиро кажучи, думаю, Освальдо мене недолюблює.
Чому це?
Він назвав мене педиком за те, що я знімаю район.
Давайте зосередимося, містере Гармон.
Ви вважаєте містера Кінга другом чи знайомим?
Знайомим.
А містер Освальдо Круз?
-Друг чи знайомий? -Знайомий.
А містер Еванс? Він для вас друг чи знайомий?
Знайомий, якщо не менше.
«Якщо не менше». Ви знайомі з усіма учасниками грабежу.
-Заперечую! -Заперечую.
-Він краще знає. -Прийнято.
Присяжні не братимуть це до уваги.
Причетних до цієї справи нема,
доки присяжні так не вирішать.
І так, містере Петрочеллі, ви добре це знаєте.
Йому треба сісти.
Прошу суд мені вибачити.
Більше питань нема.
Стіве, ви знаєте, де живуть містери Круз, Кінг або Еванс?
Ні.
-Бували у них удома? -Ні.
-А вони у вас? Знають батьків? -Ні.
-Знають друзів? -Ні.
Питань нема.
Шановні присяжні,
вбито невинного чоловіка. Жорстоко, по-звірячому.
Я не питаю в неграмотних. Я питаю в решти.
Містер Гармон хоче знімати кіно.
Його вчитель, містер Савікі, вчить його основ розповідей.
Його слова, не мої.
Він не хоче бути журналістом
чи істориком, який розповідає факти.
Він хоче знімати вигадки.
Ця справа - про факти й докази,
і ви судитимете без емоцій, без співчуття.
Не…
Не давайте цим людям викликати співчуття.
-Стули пельку! -Обережно! Страшно тобі?
Штат показав вам групу злочинців, які зізналися.
Якби ви зустріли когось із них на вулиці, ви б їм повірили?
Це свідчить про містера Еванса.
Ви б їм довіряли?
Він спокійно дивився, як убили невинного.
Він спокійно їв курку на вечерю,
коли невинна людина захлиналася власною кров'ю.
На початку цієї справи
прокурор назвав мого клієнта монстром.
Стів Гармон - не монстр.
Але люди, які свідчили тут проти нього,
ці люди - монстри.
Мій клієнт, Стів Гармон,
нічого не отримав би від участі в грабежі.
А втратити він міг усе.
Тому я питаю: навіщо йому це робити?
Навіщо Стіву бути в магазині заради скоєння будь-якого злочину?
Ти - не друг.
Ти мені ніхто.
Чувак з району, знайомий.
От-от, брате.
Раніше.
-День. -Он він їде.
Бачиш, я ж казав?
Той самий день.
Друзяко. Чуєш?
Я й думав, що десь побачимося.
Гарлем.
Як життя?
Та я додому їду.
Ясно.
Будь другом, чув?
Зайди в той магазин, скажеш, чи там хтось є.
Навіщо?
Якого біса ти питаєш? Кажу тобі.
Перевір, чи все чисто,
вийди й дай нам сигнал абощо. Не знаю.
Спішу додому.
Годі вже морочити мені голову.
Серйозно.
Зайди. Туди й назад.
Я потримаю велик. Усе норм. Іди вже.
Ми будемо тут.
Чого чекаєш? Це легко.
Добре.
Я вже думав про цю мить.
Багато думав.
Я зробив 93 кроки від того рогу на Медісон.
ПРОДУКТИ
Я не…
Я не втік.
НЕ ВХОДИТИ В КАПЮШОНІ ЧИ МАСЦІ
$1,25.
Ти тут новенький?
Ні.
-Ні? -Ні.
Я знаю більшість покупців.
Правда?
Побачимося, друже.
Гарного дня.
Гаразд.
Схоже, всі тут.
Що б не сталося,
ми продовжимо роботу з твоєю справою.
Це не кінець.
Ми подамо апеляцію.
Добре.
Звинувачення готове?
Так, ваша честь.
Захист.
Готові, ваша честь.
Присяжні винесли вердикт?
Так, ваша честь.
Прошу підзахисного Стіва Гармона встати.
Ми, присяжні, вважаємо підзахисного Стіва Гармона
невинним в усіх звинуваченнях.
Що?
Щасти вам, юначе.
Засідання оголошую закритим.
Усе скінчилося.
Іди сюди, іди.
Їдьмо додому.
Я й досі чую, як кричать люди за чотири камери.
Відчуваю на собі погляди вартових уві сні.
Часом я маю хапатися за повітря довкола,
щоб нагадати собі, що я не повернуся туди.
А тоді я думаю про кров на тому тілі
й відчуваю провину.
Я пам'ятаю ті 93 кроки,
нікому про них не кажу,
сподіваюся все забути.
Хлопчик,
чоловік,
людина…
Монстр.
Відчуття чудове.
Ким мене вважаєте ви?
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова