Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX OG LEGENDARY PICTURES PRESENTERER
Hvor skal vi begynne?
MEG 0 ÅR
Det første dere må vite er at mor døpte meg Enola.
Hun insisterte på det.
Enola.
Det er et uvanlig navn, men moren min liker ordspill.
-Klar. -Ferdig.
Gå!
Og Enola baklengs er engelsk
for "alene".
ALENE
Ja!
Hun sa bestandig...
Du vil klare deg bra alene, Enola.
Men likevel var vi alltid sammen.
-Nei. -Ja!
Far døde da jeg var liten.
Jeg kan ikke huske ham.
Og begge brødrene mine flyttet hjemmefra. Så jeg kan knapt huske dem.
Etter det var det bare oss to, og det var fantastisk.
Hun var en uvanlig mor.
Jeg lærte ikke å tre skjell på en snor eller å brodere.
Vi gjorde andre ting.
Vi leste,
utførte naturfagforsøk,
drev med sport,
alle slags typer trening,
både fysisk og mental trening.
Mor sa vi kunne gjøre hva som helst på Ferndell...
Beklager, bestefar.
...og være hvem som helst.
Hun var alt for meg.
Men hun delte ikke alt med meg.
Damer, valget står mellom
bankmen met, entangle herb
-og Ellie Houseman. -Fantastisk.
-Er vi enige? -Ja.
-Tror det.
Ellie Houseman.
Selvsagt.
Mor mente at privatliv var den viktigste dyden,
og den som hyppigst ble krenket.
Det leder til det neste dere må vite.
Da jeg våknet på 16-årsdagen min for en uke siden...
Mor?
...hadde mor forsvunnet.
I løpet av natten hadde hun forlatt Ferndell Hall.
Mor?
Og hun kom ikke tilbake.
Hun la igjen små gaver som hun ba Mrs. Lane gi meg ved lunsjtid.
BLOMSTERSPRÅKET
Så flotte gaver.
Det har hun laget selv.
BRUK GAVENE FORNUFTIG
Vi var lykkelige. Ikke sant, Mrs. Lane?
Burde ikke hun selv ha gitt meg gavene?
Og det tredje dere må vite, noe noen av dere kanskje har gjettet,
er at jeg ikke er så flink til å sykle,
men det må til når man har hastverk.
Det fjerde dere må vite er at jeg skal hente brødrene mine,
Mycroft og Sherlock. Baklengs blir det henholdsvis
Tforcym og Kcolrehs.
Kanskje det med "alene" ikke betyr så mye.
-Takk. -Ja.
Sherlock Holmes.
UNG DETEKTIV LØSER SAK
Detektiv, forsker, kjemiker,
dyktig fiolinist,
skarpskytter,
kårde- og stokkfekter,
bokser
og enestående logiker.
Min geniale bror. Han har nok alle svarene.
Mr. Holmes?
Og... Mr. Holmes?
Ja.
Dere ba meg komme?
Dere sendte et telegram om å møte dere her?
Og det femte dere må vite er at de ikke har sett meg på lenge.
Enola.
Herregud.
Se på deg.
Du ser ikke ut.
-Hvor er hatten og hanskene? -Jeg hadde en hatt.
Men den klør. Og jeg har ingen hansker.
-Ingen hansker? -Åpenbart ikke, Mycroft.
Vi sendte etter vognen, ikke deg, dumme jente.
-Er den i det minste her? -Vognen?
Ja.
Hvilken vogn vil dere ha? Jeg har flere i tankene...
Vognen jeg betaler for.
Nettopp.
Du har nok forvekslet oss med en annen husholding.
Gutt, hent en vogn til oss.
Fort!
Hva i...
Herregud, se på huset.
Er det ikke flott?
Hva i all verden har hun holdt på med?
Velkommen hjem, mine herrer.
Lenge siden sist.
Hva er dette?
Tennis?
Mor sier at jeg begynner å bli flink.
Kampen er visst over.
Hvor pokker er hun?
Dette går ganske bra, ikke sant?
Sengen er ikke oppredd.
-Krysantemumer. -Klærne er ikke lagt bort.
-Laurbærkrossved og hundekjeks. -Glem blomstene, Sherlock!
Men det har ikke skjedd noe kriminelt.
-Er du sikker? -Hun har nesten brukt opp blyantene.
Hun lot være å erstatte dem,
og kidnappingsofre pleier ikke å planlegge sin egen forsvinning.
Hun hadde ingen planer om å vende tilbake, men skjulte sine intensjoner.
-Det er vel gode nyheter? -Ikke hvis du vil ha henne tilbake.
Herregud! Feminisme.
Var hun gal eller senil?
Galskap i familien vår? Tvilsomt.
Hun la ikke igjen noen tydelige spor, så jeg tror hun var ved sine fulle fem.
Ingen galning kunne ha laget de årsregnskapene hun sendte meg.
Tydelige, organiserte, med detaljer om baderom...
-Som ikke finnes. -...vannklosett.
-Ditto. -...og stadige lønnsøkninger
til tjenerne, hushjelpene, kjøkkenpikene,
-gartnerne... -Dere tar poenget.
...og til Enola: en musikklærer, en danselærer, en guvernante.
Har du hatt en guvernante?
Hun ville ikke likt at dere er på rommet hennes.
Ga hun deg i det minste en utdannelse? Hun satte pris på utdannelse.
Hun underviste meg selv.
Jeg måtte lese alle bøkene i biblioteket.
Shakespeare, Locke
og leksikonet,
Thackeray og Mary Wollstonecrafts essayer.
Og jeg gjorde det på egen hånd, for min egen skyld.
Mor sa at det var slik man ble en ung…
-...kvinne. -Ville hun at du skulle bli dette?
-Mycroft. -Hva?
Jeg vet ikke hva hun ville. Hun har forlatt meg også.
Hun kommer tilbake, ikke sant?
Ikke sant?
Hva er det hun holder på med?
For gammel til å gifte seg, helt uten ambisjoner.
Hun trengte bare sikre Enola et anstendig liv
og leve sine gjenværende år med verdighet.
Dette er mitt hus, og det har vært siden far døde.
Hun ba om å få bo med Enola her i 16 år.
Jeg sa ja. Fortjener jeg å bli ranet? Det er ikke jeg som er skurken.
Kanskje trengte hun pengene.
I motsetning til deg. Eller har regjeringen kuttet lønnen?
Det er alltid det samme, eller hva?
Når vi først ser hverandre, stormer du inn og dømmer meg med vittighetene dine.
-Jeg bare spør. -Du dømmer.
Du dømmer noe som du ikke tok ansvar for.
Du har aldri brydd deg om familien.
Jeg mener ikke å dømme.
Vi har to problemer.
Først må vi finne en kostskole som er villig til å ta imot Enola,
så hun ikke blir en fiasko i verden.
En gammel venn hjelper meg med å løse det problemet.
Og vi må finne mor.
Det første problemet er mitt, det andre er ditt.
Min kjære!
Jeg tar den.
En automobil. Så herlig, Miss Harrison.
Jeg er jo lærer, Mr. Holmes. Jeg liker å være tidlig ute.
Kanskje Enola vil bli her. Du kan jo få tak i en guvernante.
Hun trenger en fast hånd, Sherlock.
Hvor er hun?
Hun er inne, men jeg må advare deg, hun er utemmet.
Det forandrer vi fort.
Vi må temme henne, og bygge henne opp.
Rett i ryggen.
Det var bedre.
I mors fravær er hun mitt ansvar, ikke ditt.
Liv: 61 centimeter.
-Byste: 84 centimeter. -Altfor lite.
De er helt i orden.
Hofter: 89 centimeter.
Så skuffende.
Vi må ta i bruk en kø.
En vill og farlig kvinne oppdro et vilt barn.
Hun virker intelligent.
Hoftene skal bare bære beina, hvordan kan de gå i kø?
Kjapp i replikken? Dette blir gøy.
Det blir ikke gøy å bli fengslet i de forferdelige klærne.
Klærne er ikke et fengsel. De gjør deg fri.
De lar deg passe inn i samfunnet og ta del i dets mange gleder.
Gjør deg til et blikkfang.
Miss Harrison kan gjøre henne presentabel. Far ville snudd seg i graven.
På skolen min vil du lære å oppføre deg som en ung dame,
og du kommer til å få mange nye venner.
Jeg trenger ingen venner. Jeg trives alene.
En ukultivert, dårlig kledd villstyring uten manerer.
Og jeg trenger ikke gå på den dumme skolen din.
Nei! Ikke gjør dette mot meg. La meg være lykkelig. Jeg er lykkelig her.
Du er en ung kvinne nå. Du trenger en utdannelse.
Så still meg spørsmål om ting du mener jeg må vite.
Hvis hun hadde lært deg opp, hadde du ikke stått her i bare undertøyet.
I din tilstand finner du ingen mann.
Jeg vil ikke ha en mann.
Og det er nok en ting som må avlæres.
Sherlock.
-Ikke la ham gjøre dette. -Han er vergen din.
Du kan bli vergen min. Veiled meg. Lær meg.
-For ham er jeg en plage. For deg... -Enola.
Beklager. Det er utenfor min kontroll.
Og hans behandling av mor var også utenfor din kontroll.
Hun er ikke farlig. Hun er enestående og har alltid vært det.
Og hvis dere ikke kan se det, så skam dere.
Så enestående at hun overlot deg til meg.
Vi hadde en fin prat, ikke sant?
Vi kommer til å bli gode venner.
Jeg er så takknemlig, Miss Harrison.
Det er en ære, Mr. Holmes.
-Jeg kommer innom med henne i morgen. -Kommer du selv?
Bra.
Jeg liker også å tegne.
Det lar meg sortere tankene mine.
Meg også.
En karikatur. Ikke la Mycroft se den.
-Skal du bli der oppe? -Jeg ville være i fred.
Jeg husker deg som en forskremt liten sak.
Du hadde en kongle pakket inn i ull som du alltid dro etter deg.
Du kalte den Dash.
Den var oppkalt dronning Victorias cavalier king charles spaniel.
Og du nektet å ta på deg på deg bukser. Baken din var alltid bar.
Det er alt jeg kan huske.
Takk. Og nå kan du gjerne glemme alt sammen.
En kongle kalt Dash? Så latterlig.
Far pleide å jage deg rundt og rope: "Få den hunden ut av huset mitt!"
Hvorfor kom du aldri på besøk?
Jeg er opptatt.
-Hvorfor skrev du ikke brev? -Ville du likt å få brev fra meg?
Jeg har beholdt avisutklipp om alle sakene dine.
Så smigrende.
Men først da mor forsvant, kom du hjem.
Hun ville dra.
-Hun kommer ikke tilbake. -Nei.
Men mor har alltid hatt sine grunner. Gjort ting på sin egen måte.
Og slike mysterier er de mest tilfredsstillende å løse.
Jeg vil ikke ha et mysterium.
Jeg vil ha mor tilbake og livet mitt som det var.
Du er emosjonell.
Det er forståelig, men unødvendig.
Let etter det som faktisk er der, ikke etter det du ønsker.
Sannheten dukker alltid opp.
"Sin egen måte..."
Det har hun laget selv.
"Alene."
Det er navnet mitt.
M... S...
...A...
...K.
Prøv baklengs.
Hold ut.
"Krysantemumene…
...mine i se…
...Enola."
Enola se i krysantemumene mine
Jeg forstår, mor.
Krysantemumer...
"Krysantemumer betyr familiær tilknytning og hengivenhet."
"Krysantemumene mine."
Ikke dem hun kjøpte.
Dem hun malte.
Penger. Hun må ha lagt igjen en beskjed.
"Fremtiden er i våre hender."
Hvilken fremtid?
Du kan ta én av to veier.
Din, eller den veien andre velger for deg.
"Fremtiden er i våre hender."
Mor klarte å forsvinne fra Ferndell, og det må jeg også...
...i klærne Sherlock brukte som barn.
Det er en distraksjon.
Jeg hadde endelig begynt å mestre sykling.
Første fase av planen er ferdig.
Jeg skal finne deg, mor.
Jakten er i gang.
FINN MOR
FØRSTE FASE
ANDRE FASE
Jeg måtte unngå den lokale stasjonen, så jeg valgte en helt annen linje.
Jeg aner jo ikke hvor brødrene mine vil lete.
Ingen tegn til ham, sir.
Jeg vil forsikres om at sønnen min ikke...
Han er ikke på toget.
Han er på toget! Dere har ikke lett godt nok.
Betjentene mine har endevendt toget, sir.
-Kjære, kanskje vi... -Ti stille, mor.
Vognen slapp ham av her. Han må være her et sted.
Vi vet ikke engang om gutten er på toget.
Beklager. For et oppstyr.
Toget må gå.
Vi er sent ute.
-Du forstår ikke. Dette er sønnen min. -Toget går nå.
Ikke la toget gå uten noen på det! Jeg insisterer!
Enola! På tide å dra!
Vognen venter.
Enola?
Sherlock!
Hallo.
-Kom deg ut av kupeen. -Det går ikke.
Jeg gjemmer meg.
For et oppstyr. Jeg bestakk en portør for å komme om bord. Veldig vågalt.
Kom deg ut av kupeen.
-Du ser ut som en merkelig herre. -Synes du at du ser normal ut?
-Du er ingen gutt. -Jo, jeg er kanskje det.
-Hvem er du? -Hva er du?
Vicomte Tewkesbury, markien av Basilwether.
Du er en dustemikkel.
Du skal vite at jeg nettopp har flyktet på modig vis...
Nei. En mann i en brun bowlerhatt leter etter deg. Og når han finner deg,
vil han tro at jeg hjalp deg. Da får jeg problemer.
Så vennligst forlat kupeen.
Du minner meg om onkel. Jeg forlot ham på stasjonen.
Han er på toget. Dere har ikke lett godt nok.
Han er også sjefete. Jeg forlot dem alle: mor, bestemor.
Men det går bra. Jeg er fri.
Bra.
Så kom deg ut av kupeen.
En mann med brun bowler?
Det går bra.
37 SEKUNDER SENERE
-Han kommer! -Selvsagt.
-Han sjekker kupeene. -Fantastisk.
Du må hjelpe meg.
-Han så meg ikke. -Jo.
Så jeg sier farvel, vicomte Tewkesbury, marki av Basilwether.
Du minner meg virkelig om onkel. Dere har samme blikk.
Å, der er du, sir.
Mal ditt eget bilde, Enola.
Ikke la andre endre kursen din. Spesielt ikke menn.
Hjelp!
Hjelp meg!
Hvem er det? Han ville drepe meg! Jeg vil ikke dø på et tog.
Og jeg vil ikke dø. Jeg var trygg før jeg møtte deg.
-Hvor skal vi? -La meg tenke.
Beklager.
-Er dette den beste veien? -Vet du om en bedre vei?
Stoler du på meg?
Nei!
-Timer vi det riktig, blir han strandet. -Timer hva da?
Hør her, Tewkesbury. Vi har to valg.
Hvilket valg lar meg overleve?
Dette!
Du er veldig høylytt.
Å bli kastet av et tog er mer smertefullt enn man skulle tro.
Og jeg mistet en knapp.
Nå har vi mistet dem begge.
Jeg antar at de ikke aner hvor hun har dratt, Mrs. Lane?
-De fant sykkelen. -Den skulle sende oss i feil retning.
Dette er ikke så morsomt som du tror, herr Sherlock.
Hun har ditt kløkt. Hun løper i ring rundt meg, akkurat som du, men...
-Ja? -Hun vet ingenting om verden.
Jeg er veldig bekymret for henne.
Mycroft finner henne.
Mycroft er ikke like velsignet som deg. Som henne.
Det gjør ham bitter og er en av årsakene til dette rotet.
Enola er unik. Hun har et stort hjerte.
-Hun la penger på nattbordet mitt. -Penger?
Du har forlatt henne én gang, sir. Ikke forlat henne enda en gang.
Du har ødelagt fase tre av planen min.
Fase hva?
Hvem pokker er du?
Vårt møte med døden gjør at jeg fortjener et navn.
Enola Holmes.
Holmes. Som i Sherlock?
Og jeg er undercover, så glem at jeg sa noe.
-Undercover på jobb for ham? -Undercover fra ham.
-Derfor er du kledd som gutt... -Derfor må du tie.
Så?
Hva?
Takk?
Du skal liksom si takk.
For...?
-Vi bør tenke på å sove. -Vi bør tenke på å spise.
-Vi har ingen mat. -Jo, det har vi.
Arctium lappa, det du kjenner som borre. Veldig godt.
Og så har vi Trifolium. Kløver.
Og det er… Jeg visste det!
Sopp!
Cantharellus cibarius.
Kantarell.
Nydelig.
Tenn opp et bål, så lager jeg et herremåltid.
Greit.
Jeg er ikke helt udugelig.
Jeg har tenkt litt. Du må forkle deg.
-Hva synes du om håret? -Jeg liker det ikke.
Skjære det av med en kniv. Naturligvis.
-Hvem lærte deg å skjerpe kniver? -Moren min.
Moren din er ikke som min.
-Hvem lærte deg om blomster og urter? -Far.
-Jeg kjente ikke faren min. -Faren min er også død.
Det var leit.
Hvorfor har du rømt hjemmefra?
Jeg ville ikke gå på Miss Harrisons skole for unge damer.
-Hvorfor rømte du? -Jo...
...en gren knakk over hodet mitt mens jeg plukket sopp.
Den burde ha knust meg, men jeg rullet unna, og jeg innså at…
Hva?
-Du kommer til å le av meg. -Nei.
Jeg så livet passere i revy.
Jeg skulle tre inn i Overhuset. Jeg hadde ideer for utviklingen videre.
Familien ville at jeg skulle verve meg og dra utenlands, akkurat som onkel.
Og jeg ble redd for at jeg kom til å hate resten av livet mitt.
Hvorfor skulle jeg le?
-Høres jeg ikke patetisk ut? -Nei.
Hvorfor skulle de sende deg på kostskole?
Vi må dra tidlig i morgen. Bowler-mannen er på sporet...
-Hvor skal du? Jeg skal til... -London.
Skal vi holde sammen?
Hvis du vil.
Nei. Når vi kommer til London, skiller vi lag. Er det forstått?
Forstått.
Absolutt. Fullstendig.
-Må du være så brutal med håret? -Ja.
Det kan du si.
-Er det her vi skiller lag? -Ja.
Takk, Enola Holmes, for at du hjalp meg.
Du skulle glemme navnet.
Da må du få deg et nytt.
Han klarer seg.
London: Englands bankende hjerte.
Mor er her et sted. Hun forberedte meg på mye...
Du har nok av tid til verden. Vent med å la den gjøre sin skade.
...men ikke på omverdenen.
Og likevel er jeg her, i sivilisasjonens navle.
-Hjemmet til det høflige samfunnet... -Ut av veien, gutt!
...til musikk,
litteratur...
Lordene diskuterer reform! En marki er savnet!
-...og det beste penger kan kjøpe. -En shilling per stykk!
SAVNET - VICOMTE TEWKESBURY
London er ikke helt som jeg hadde forestilt meg.
Folk er mer oppspilte enn på landet.
Uten denne reformen tilhører landet dem, ikke oss.
Vi må anmode lordene.
Ikke bare for vår egen skyld, men for barna våre!
Stem på forandring!
Hvis jeg skal passe inn og gjemme meg for brødrene mine,
må jeg bli noe...
...uventet.
Dette er vår sjanse! Krev stemmene!
Stemmerett til alle menn!
REFORMEN LORDENE STÅR OVERFOR VIKTIG AVSTEMMING
Ingen på togene. Ingen på båtene.
Ingen noensteds. Jenta er sporløst forsvunnet.
Men det hjelper jo ikke
at England plutselig er opptatt med denne latterlige markien.
Sir?
-En sherry, takk. -Skal bli.
-Har du fått tilbud om den? -Hva?
Marki-saken.
Jeg kjente faren, en utålelig type. Liberal, men styrtrik.
Jeg fikk tilbud om den, men takket nei. Jeg er opptatt med andre ting.
-Å finne mor? -Med å finne søsteren vår.
Nei.
Jeg ba deg om å finne mor.
Jeg ser etter henne også. Det samme gjør nok Enola.
-Du har aldri brydd deg om henne. -Hun er bare 16.
-Du har vel ikke nevnt navnet vårt? -Selvsagt ikke.
Jeg vil heller ikke at noen skal få nyss i dette.
Ikke vær redd, lillebror.
Hun er kanskje på rømmen nå, men Londons beste politifolk
leter etter jentebarnet.
De vil finne den dumme jenta og bringe henne tilbake til oss.
Reform.
Gud hjelpe oss. Landet trenger virkelig ikke flere uskolerte velgere.
England går ad undas.
Og hva skal en gutt som deg med dem?
-Jeg trenger et hvalbeinkorsett. -Det gjør du absolutt ikke.
Dette er en respektabel butikk.
-Jeg skal respektere den. -Det ser ikke slik ut.
Det lukter heller ikke slik.
Og jeg...
Har du et omkledningsrom?
På bakrommet.
Korsettet: et symbol på undertrykkelse av dem som må bruke det.
Men for meg, som velger å bruke det, vil korsettet og køen
skjule formuen jeg fikk av mor.
Og mens de gjør det,
vil de få meg til å se ut som noe helt usannsynlig:
en fin dame!
-"Du må gå på skole, Enola!" -"Jeg vil ikke gå på kostskole, Mycroft."
"Hva skal vi ellers gjøre med deg? Du er ei jente!"
Alvorlig talt.
Hvor kan jeg finne et pensjonat?
Jeg betaler bra om jeg får mye for pengene.
-Får jeg mye for pengene? -Du finner ikke bedre tilbud.
Du er heldig som fant meg.
Her er det.
Det er nydelig.
Nå som jeg har fred og ro til å tenke, er tiden inne for planens femte fase.
FEMTE FASE
Eller fjerde fase.
FJERDE FASE
Eller sjette fase.
Jeg mistet tellingen.
Det er på tide å finne mor.
For å finne henne, må jeg legge inn koder i alle avisene hun leser.
"Takk, min krysantemum. Blomstrer du? Send iris, takk."
Iris betyr "beskjed".
Hvordan skjuler jeg dem?
Mor kan knekke hva som helst, så jeg må være snedig.
Jeg la den inn blant kontaktannonsene i Pall Mall Gazette, som mor alltid leser.
Og Magasinet for moderne kvinner...
VIT HVA DU ER VERDT
...og Bladet for klesreform...
VISE ANKLENE?
...to blader som kan interessere henne.
Denne herren får mye oppmerksomhet.
Han er jo en marki.
Så måtte jeg finne ut hvem hun egentlig var. Er.
Var.
Hun korresponderte bare med én adresse.
Det var galt av meg å lese adressen...
...og helt galt å lære den utenat.
Men når man vokser opp på landet, er det lite som skjer,
så man klamrer seg til det man kan få.
Flere makroner, takk, Jason.
KAFÉ
-God ettermiddag. -God ettermiddag.
-Hva er det som er der oppe? -Bråkete kvinner.
Nei, hardere. Ikke vær redd for henne.
Ta et steg frem. Bra.
-God ettermiddag. Vil du bli rekruttert? -Nei.
Jeg ser etter Eudoria Vernet Holmes.
Enola?
Enola Holmes. Det er deg, ikke sant?
Hvorfor er du kledd som en pudderkvast?
Du store. Du er prikk lik henne.
-Kjenner du meg igjen? -Selvsagt.
Jeg var din første lærer. Kan du ikke huske det?
Du har utviklet deg bra.
Er du alene her i London?
Ja. Det var en ubrukelig gutt, men jeg kvittet meg med ham.
Jeg har penger, losji. Jeg må bare finne henne.
Hvorfor tror du at hun vil bli funnet?
Eudoria har gjemt seg hele livet. Vil hun leve i skjul, så gjør hun det.
-Og hun har en jobb å gjøre. -Hva slags jobb?
Det kan jeg ikke si.
Valget står mellom
bankmen met, entangle herb og Ellie Houseman.
Du var også på det møtet.
Er alle enige? Ellie Houseman.
Hvem er Ellie Houseman?
-Jeg skulle gjerne hjulpet deg. -Men du vil ikke.
Jeg må tilbake til elevene. Du finner veien ut.
Korketrekkeren.
KAMPSPORT
KORKETREKKEREN
Den fikk du aldri teken på.
Hvis du vil bli i London, må du være tøff,
leve livet,
men ikke fordi du leter etter noen. Gjør det fordi du leter etter deg selv.
Valget...
bankmen met,
entangle herb og Ellie Houseman.
"Bankmen met."
Moren min liker ordspill.
Jeg måtte lese alle bøkene i biblioteket.
INGENIØRKUNST
"Bankmen met."
Bankmen... met.
...bankmen met...
Embankment!
Vi må ta et valg.
Entangle herb.
KART
"Entangle herb."
...entangle herb...
Bethnal Green.
Er vi enige?
-Ellie Houseman. -Enig?
Ellie Houseman.
-Ellie Houseman. -Ellie Houseman.
Ellie Houseman.
House.
Limehouse Lane.
Ellie Houseman.
Er vi enige?
Limehouse Lane.
-Skal vi dra hjem nå? -Ja.
-Jeg er sulten, mor. -Jeg vet det, vennen.
Vær begeistret, ikke skuffet over mulighetene for noe nytt.
SUFFRAGETTEMØTE BLI HØRT
KRUTT
PROTEST, URO, ULYDIGHET
DISSE VIL SKAPE MAKS FORSTYRRELSE
ORSINI-BOMBE
Mycroft hadde rett.
Du er farlig.
SUFFRAGETTER OFFENTLIG MØTE
Sherlock hadde også rett.
Du har en plan.
Hva er planen din, mor?
Vil jeg finne deg?
En gang til.
Jeg spør bare én gang. Hvor er markien?
Hvem er det?
Vi skilte lag.
Jeg har ikke sett ham og har ikke noe med ham å gjøre.
Så synd.
-Du har sett ansiktet mitt. -Det er lett å glemme!
Fortalte jeg om skolehverdagen min?
-Vi begynte med historie. Hun sa: -Start dagen med et historisk perspektiv.
Så spiste vi lunsj, og jeg studerte fysikk.
Etterpå trente jeg kondisjon...
Har deg!
...etterfulgt av kamptrening.
Opp med hendene!
Opp med deg. Kom igjen.
Jeg visste at det ville komme til nytte.
Ikke flere overraskelser.
Nei.
Som liten skadet jeg kneet da jeg reddet en sau fra et stup.
Jeg holdt faktisk på å dø.
Mor ble sint.
Veldig sint.
Det er bra å passe på de sårbare, men ikke hvis du setter livet på spill.
Noen ganger må man la naturen gå sin gang. Er det forstått?
Jeg ba ikke om å få vicomte Tewkesbury, marki av Basilwether inn i livet mitt.
Jeg ville ikke ha ham i livet mitt.
Så hvorfor føler jeg ansvar for vicomte Tewkesbury, marki av Basilwether?
Fordi...
...noen vil skade ham, og han er ikke sterk nok til å stoppe dem.
Men det er jeg.
Hun ville bedt meg om å forlate ham. Han er tåpelig, stolt og helt latterlig.
Men han står på kanten av et stup.
Mor, du må vente.
FINN TEWKESBURY
REDD TEWKESBURY
SETE OG HJEM TIL:
MARKIEN AV BASILWETHER
ONKELEN HANS
MOREN HANS
ENKEFRUEN (BESTEMOREN HANS)
OG TJENERNE DERES
Når man vil reise inkognito, er det tryggest å reise som enke.
Folk er ivrige etter å unngå samtaler om døden.
Enker skremmer dem, og frykt er den beste forkledning.
Miss May Beatrice Posy.
Det er meg.
Til lady Tewkesbury, markisen av Basilwether.
Hva er det du vil?
Jeg vil tilby mine tjenester som privatdetektiv.
Svigerinnen min trenger ikke mer hjelp. Følg henne ut.
-Jeg kan hjelpe. -Du er journalist
-for en av de fæle avisene. -Jeg er en kvinnelig detektiv.
-Vennligst dra, før kaster deg ut. -Jeg jobber for Sherlock Holmes.
Jeg er assistenten hans.
-Han sender meg på forhånd. -Er Sherlock Holmes interessert i saken?
-Ja. -Og han...
...sendte en enke i forveien?
Godt poeng. Antrekket var muligens en overdrivelse.
Enkestatusen påvirker ikke min evne til å jobbe.
-Sherlock stoler på meg... -Sludder!
Beklager, men jeg har hørt nok. Du kjenner ikke Sherlock Holmes.
Lestrade. Så fint at du fikk møte denne unge damen.
Jeg er Lestrade fra Scotland Yard, og jeg er en nær venn av Sherlock Holmes.
Du påstår så.
-Han har aldri nevnt ham. -Og du er ikke assistenten hans.
Han har ingen assistent. Sherlock Holmes jobber alene.
Han har forandret seg siden du kjente ham.
-Umulig. -Still meg tre spørsmål om ham,
jeg stiller deg tre, så ser vi hvem som kjenner ham best.
Slutt! Dette sirkuset hører ikke hjemme her.
Hun har rett. Gå, begge to.
Men du kjenner meg. Jeg er fra Scotland Yard,
og jeg etterforsker din sønns forsvinning.
-Han har vist seg nyttig. -Mamma!
Jeg bryr meg ikke om du så er fra parlamentet. Forlat huset.
Jeg også.
Takk for at jeg fikk komme.
-Favoritt-tobakk? -Mørk pipetobakk.
-Favorittdessert? -Plommepai.
Favorittkomponist?
Paganini.
Favorittmåltid?
Frokost.
Handler alle spørsmålene dine om mat?
Favorittsaken hans?
Den forrige.
Favorittbrettspill?
-Hvordan kjenner du Sherlock Holmes? -Sjakk.
Du var en verdig motstander.
Hei, du!
Jeg betaler fem pund for å bytte klær.
Du trenger ikke bruke kjolen min.
Den unge herren tilbragte mye tid ute, ikke sant?
Kunne ikke få ham inn.
Hvor gikk han?
Inn i skogen.
Ta en bok og sett deg. Jeg kommer snart.
Herlig. Kanskje du vil spise med meg.
Jeg råder deg til å... ikke gå.
Og likevel går du din vei.
Uansett hva du tror du vet, Sherlock Holmes,
så vit at hvis du forstyrrer kundene mine...
Så skader du meg?
Jeg kjenner til dine talenter, Miss Grayston.
Men hva står på spill om jeg ber vennene mine i regjeringen
om å komme innom.
Broren min ville likt
å bla gjennom de opprørske, farlige og ekstremt forbudte bøkene dine.
Ser du? Vi kan skade hverandre.
Slipp tekannen. I dine hender er den et mektig våpen.
Takk. Vet du hvor moren min er?
-Hvordan fant du meg? -Brev gjemte skorsteinen hennes.
Asken på skosålen og kullstøvet viste meg vei.
Hun sa at ingenting går deg hus forbi.
Hun må komme hjem. Datteren trenger henne.
Enola ser ut til å klare seg helt fint på egen hånd.
Så du har sett henne?
-Er hun trygg? -Hun har hatt selskap, en ubrukelig gutt.
Men hun følte ikke at hun trengte ham.
Enola er på sin egen reise, det samme er Eudoria.
-Uansett hvilket ugagn... -Ugagn?
Det var et uheldig ordvalg. Ikke vær som broren din.
Du kan umulig forstå dette. Er du klar over det?
Fortell meg hvorfor.
Fordi du ikke vet hva det vil si å være maktesløs.
-Hvorfor bryr du deg ikke om politikk? -Det er kjedelig.
Fordi du ikke er interessert i å endre en verden som passer deg så godt.
-En pen tale. -En skummel tale.
Du er smart nok til å vite at hvert ord er sant.
For en familie!
Et fortapt barn, en oppblåst misantrop, en revolusjonær og deg.
Ingen kone, ingen venner, bare et merkelig yrke
besatt av fotavtrykk og kullstøv.
Du studerer verden så nøye, men ser du hvordan den forandrer seg?
-Reformloven er bare begynnelsen. -Hvis den blir vedtatt.
Jeg må jobbe, Mr. Holmes.
Jeg har kunder å servere, kaker å bake.
Det er bra at du er interessert.
Eudoria trodde at du ville overse søsteren din, som den strutsen du er.
Jeg tror hun trenger deg.
Det er det alle sier.
En enkel barbering, takk, Martin.
-Hva het hun? -May Beatrice Posy.
-Hvordan så hun ut? -Liten, mørk, ung.
-Hvor ung? -Litt over 20.
-Og hodet? -Skarp som en kniv.
-Og det hun visste om Sherlock… -Visste hun mye?
Like mye som meg.
Nok en spyttslikker. Så spennende.
Hvem er hun?
-Vet du hvor hun kan ha dratt? -Så du vil finne henne.
Jeg har prøvd å finne henne i flere dager.
Selvsagt!
-Hun er søsteren din. -Ti stille!
Ja, og jeg ba deg ettertrykkelig om å lete etter henne.
Du ba meg lete etter ei uforstandig, ubehersket jente.
Dette var en svært behersket kvinne.
Det lurer et utemmet dyr under overflaten.
Finn henne, så blir du rikelig belønnet.
En gren knakk over hodet mitt mens jeg plukket sopp.
Den burde ha knust meg.
Tewkesbury?
Så det var her du la planene dine.
EN HAVNEARBEIDERS LIV
Eller ville du at de skulle tro det?
Du førte dem på villspor.
HAVNEN
Bowler-mannen fulgte smulesporet ditt.
Så hva var planen din?
Du morer meg, vicomte Tewkesbury,
din storslåtte marki av blomstrende Basilwether.
Og du er smartere enn jeg trodde.
Det er ikke så stabilt som du tror.
Noen av de grenene er lunefulle.
God morgen.
Vi har visst allerede møttes, men da gikk du i andre klær.
-Så dere hadde allerede funnet dette? -Ja, for noen dager siden.
Vil du komme ned?
Fant du noe som du vil rapportere til arbeidsgiveren din?
Nei.
Sherlock.
Han vil sikkert komme innom.
-Hva var det du het? -May.
May Beatrice Posy.
-Og hvor gammel er du, Miss Posy? -Tjueto.
Jeg må si opp gartneren for å ha lånt deg uniformen.
Nei, jeg tvang ham. Bandt ham fast.
Jeg kan jujutsu.
-Det er en kampsport. -Du er fengslende, Miss Posy.
Eller skal jeg si "Mrs."?
Jeg kondolerer.
Vakkert, ikke sant?
Det føles som en ære
at familien min får beskytte denne delen av England.
-Beskytte? -Ja, sånn er det å eie en slektsgård.
Når verden blir mer ustabil,
føles det viktig å bevare Englands verdier
for å sikre landets fremtid.
Det er fint her.
Men du er sikkert en av disse nytenkerne.
Sønnen min var også en nytenker.
Han fokuserte ikke på det som var, men på det som kunne bli.
Barnebarnet mitt er nok av samme sort.
Englands sanne ære er det som er.
Kan du se det?
Jeg ser mye skjønnhet.
Fornuftig svar.
Gå nå.
Hvis min sønn eller svigerdatter ser deg, får de deg arrestert.
Hvis du ser barnebarnet mitt før jeg gjør det,
kan du si at jeg bryr meg om ham?
Det skal jeg.
Gå.
Få fire gule blomster, to blå og én rød. Hvilken som helst art.
Hva gjør du her?
Hvis du elsker blomster, hvorfor dra til London?
-Her kan jeg forsvinne. -Men jeg fant deg.
Og hvorfor fant du meg? Du er her på grunn av dusøren.
Dusør? Det visste jeg ikke.
Da må jeg binde deg fast!
Hjelpes, er du virkelig så tåpelig?
Jeg kom hit fordi fraværet gjorde at jeg liker deg bedre,
-og fordi livet ditt fortsatt er i fare. -Hvorfor liker du meg bedre?
Spør du virkelig om det? Ikke: "Hvem prøver å drepe meg?"
Jeg fant de pressede blomstene. De var nydelige.
Men jeg gir blaffen i blomster.
-Fordi du er uvitende. -Hvordan våger du?
Og du har valgt å være det.
-Man kan ombestemme deg om en gutt. -Jeg er mann, ingen gutt.
Du er ikke en mann før jeg sier det.
Du ser bedre ut i knebukser.
-Jeg har savnet deg, Enola Holmes. -Jeg ville savne deg,
men jeg ble dratt tilbake til deg.
Kom. Vi er i stor fare, om du ikke allerede visste det.
SAVNET JENTE KAN VÆRE I FORKLEDNING
-Er det sånn du bor? -Leide du rom på Ritz?
Jeg tok meg råd til litt mer komfort enn dette.
Kvinnen jeg leide av, sa at dette var et bra rom.
Kvinnen du leide av, løy.
Jeg har bare en enkeltseng, så du må sove på gulvet.
Har du gamle aviser?
Vær forsiktig. Jeg har ikke lest ferdig.
Det står om meg.
-Ja. -Se.
Hvorfor beholder du gamle aviser?
Moren min.
-Jeg venter på en beskjed fra henne. -"Beskjed"?
Hun liker chiffertekst. Kodede meldinger som må dechiffreres.
Hvorfor skulle hun gi deg en beskjed?
Fordi hun forlot meg.
Og jeg vet ikke om hun ville at jeg skulle finne henne.
Så jeg la igjen en beskjed og håper på svar.
Derfor sjekker jeg avisene.
Har dem.
Ikke se sånn på meg.
-Beklager. -Jeg vil ikke ha medlidenhet.
Hvis du ikke slutter å se sånn på meg, vicomte Irritasjon, marki av Plageby,
så dreper jeg deg selv.
Ingen vil ha oss.
Nei.
Men vi har jo hverandre.
Jeg lager litt te.
Tror du virkelig at livet mitt er i fare?
-Fra hvem? -Din fortid og din fremtid.
-Hva betyr det? -Familien.
Istedenfor å sende en detektiv for å finne deg, sendte de en morder.
-Hvorfor vil noen drepe meg? -Utallige grunner.
Personligheten din, det tåpelige håret, det dumme smilet,
eller på grunn av eiendommen, tittelen eller setet.
Det samme som fikk din far drept. Grådighet gjør rare ting med folk.
-Påstår du at de drepte faren min? -Jeg påstår ikke.
Jeg vet.
Nei, det gir ingen mening.
Far ble drept under et innbrudd,
og det hadde vært lettere å drepe meg før jeg rømte.
Enig. Jeg tror de prøvde. Jeg fant grenen som nesten drepte deg.
-Den var saget over. -Hva?
Best...
Jøss!
-Du... -Kom igjen!
Kom tilbake!
Hvem er han?
-Tok du henne, inspektør? -Hold kjeft!
Flytt kommoden!
Hvor er de?
Åpne opp, Miss Posy, eller skal jeg heller si Miss Holmes?
Inspektør Lestrade, jeg må anmelde et drapsforsøk.
Du skal være på vår side.
Hjelp meg med døren.
-Først vil jeg ha dusøren. -Du skal få pengene dine
når vi har henne. Kom igjen!
-Ser du det vinduet? -Det fører deg ut på et tak.
-Du må klatre ut og dra av gårde. -Og forlate deg?
-Jeg må holde døren! -Men du må også slippe unna!
Tar han deg, er du i livsfare.
Hvis han tar meg, får jeg bare et liv jeg ikke vil ha. Gå.
Jeg vil ikke forlate deg.
Gå!
Hjelp meg!
Ubrukelige menn!
Nei!
Han er verdt mer, men du gir meg større glede.
Du liker meg kanskje ikke.
Du mener kanskje at det jeg gjør er galt. Men selv din kjære mor fant en mann.
Selv din kjære mor stod brud.
-Jeg vil at du skal være lykkelig. -Nei.
Du vil at du skal være lykkelig. Du vil ha meg under kontroll.
For du tror at jeg vil påvirke omdømmet ditt.
Du har allerede gjort enorm skade.
Det samme har vår bror.
Slipp meg ut av vognen.
Jeg skal nekte for at jeg er søsteren din, og jeg vil gjøre det med glede.
Du er myndlingen min! Du skal gjøre det du får beskjed om!
Gi meg dem.
Det er jo mine penger.
Flink jente.
Du gikk glipp av middagen, men du har godt av å gå ned i vekt.
Navnet Holmes begynner å bety noe her i landet.
Her får du sjansen til å leve opp til det.
-Men jeg... -Begynn med å lukke munnen.
Neste gang du møter brødrene dine, vil de bli stolte av deg.
Velkommen.
Jenter, det er bare én grunn til at dere er her.
Dere er her for å bli unge damer.
Hvordan ler vi?
Vi ler høflig.
Dere har potensial,
men dere er uutnyttede, uprøvde
og, ikke minst, uøvde.
Gå som vi viser dere.
Opp med blikket!
Snakk som vi sier.
Fem flate flyndrer på et flatt fat.
Oppfør, tenk og vær som vi sier...
...så blir dere akseptable koner og ansvarlige mødre.
Følg den samme veien som så mange jenter før dere.
Og akkurat som vi formet dem...
...skal vi forme dere også.
Vet du hvorfor jeg er lærer?
Jeg vil gjøre folk lykkelige.
Jeg vil at du skal leve et komplett og levende liv.
Ikke med sinne og endeløse spørsmål, men med svar.
Jeg forbereder jentene mine på den virkelige verden.
Jeg ville aldri forlatt deg og la deg måtte ta hånd om deg selv.
Ja. Mycroft sa det.
-Mor hadde sine grunner. -Det hadde hun sikkert.
Jeg kjente henne.
Vi var venner.
På skolen.
Hun var et merkelig vesen. Alltid uforutsigbar og utfordrende.
Hun brydde seg bare om sine egne uvanlige ideer.
Hun brydde seg om meg.
Hvorfor forlot hun deg, da?
Prefekter følger deg til og fra timene. Døren vil alltid være låst.
Du vil takke meg en dag,
når du er lykkelig gift og har et par sønner.
Sov godt.
Broren din er her. Formell krage.
Mr. Holmes.
Du.
Takk, Miss Harrison.
Selvsagt.
Jeg har aldri sett så mange kjærlighetsromaner.
Nok til å heller ville lese aviser.
Hva i all verden leter du etter?
Leser du kontaktannonsene? Du har blitt gal.
Dette stedet gir meg lov til å være gal.
Som barn måtte jeg lære kalligrafi.
Jeg hatet det, men nå finner jeg ofte spor i folks håndskrift.
Og hva kan jeg lære av god holdning?
Måten en person står på, kan skjule hvem de er.
Ingenting er bortkastet.
-Har du funnet henne? -Ikke ennå.
Jeg dro til kafeen. Edith truet meg med en tekanne.
Og til Limehouse.
Du har også vært der.
Du har blitt litt av en detektiv.
-Fant du kruttet og bombene? -Ja.
-Hvorfor... -Jeg grøsser ved tanken.
Kanskje hun vil forandre verden.
Kanskje trenger verden endring.
-Skal du stoppe henne? -Jeg bryr meg ikke om politikk.
Eller om folk, med mindre de er spor.
-Hjalp du Mycroft? -Nei.
-Men du fortalte ham om pengene. -Du forsvant.
-Jeg måtte vite hvor langt du ville rømme. -Jeg er bare en sak.
En merkverdighet. Er du her for å studere meg?
-Nei. -Eller fordi du har skyldfølelse.
Jeg er her fordi jeg bryr meg.
Du er emosjonell. Det er forståelig, men unødvendig.
-Det er fascinerende. -Følelser?
Tewkesbury-saken.
Mer komplisert enn en enkel forsvinning.
Han hoppet av toget sammen med en annen gutt.
Tror du de ble jaget?
-Hvordan visste du det? -Dere reiste fra samme stasjon.
Edith nevnte "en ubrukelig gutt".
Og jeg fikk et telegram om en ung kvinnelig assistent
som besøkte Tewkesbury-ene.
Har du løst den?
Ikke ennå.
Mitt eneste råd til deg, fra en detektiv til en annen:
Av og til må du stikke beina i vannet for å lokke frem haiene.
Så du kom hit for å fortelle meg om haier.
Nei.
Jeg ville gi deg denne.
Jeg fant den under puten hennes. Hun tok vare på den.
Dash.
Sentimentalt, men hun...
Hun mente alltid at du var utrolig.
Det mener jeg også, Enola Holmes.
Valget er ditt.
Samme hva samfunnet påstår, så kan det ikke kontrollere deg.
Det har mor bevist.
Behold avisen.
Mor syntes at jeg var utrolig.
Utrolig...
LORDENE I STILLSTAND FØR VALGET
Lordene...
SISTE SJANSE
HÅPET SVINNER FOR DEN UNGE LORDEN
Lord.
"Hver stemme teller."
Leveranse fra Ferndell Hall.
Fra Mr. Mycroft Holmes.
-Hva vil han? -Uansett hva det er, så er det tungt.
Hva er det Mycroft vil?
Tewkesbury!
Du skal hjelpe meg ut, ikke komme oppi.
Hvordan fant du meg?
Du sa at du ikke ville gå på Miss Harrisons skole for unge damer.
Jeg har god hukommelse når jeg bruker den.
Vi drar samme vei som jeg kom inn.
Jeg fant en slags budjakke.
Glimrende idé.
Nei! Hjelp meg opp.
-Miss Harrison kommer til å avsløre deg. -Jeg visste at planen hadde en svakhet.
Jeg må tenke litt.
Har dere noen ideer?
Vær stille!
Stopp.
Hvem er du? Har du tillatelse til å være her?
Jeg skal levere en pakke, miss.
Til rektoren.
Kan du vise vei til kontoret hennes?
Jeg er skolens rektor.
Da er denne til deg.
Åpne den. Få se innholdet.
Nei. Jeg fikk instrukser om at den må åpnes privat.
-Så latterlig. -Fra arbeidsgiveren min.
-Og hvem er det? -Mycroft Holmes.
Mycroft Holmes.
Kan dere bære pakken inn på kontoret mitt,
så åpner jeg den senere?
Ikke somle.
Den veier et tonn.
-Hvorfor er den så tung? -Venter du på tips?
Av sted med deg.
-Kan du kjøre denne? -Jeg kjenner til grunnprinsippene.
Automobilen!
Venstre, høyre. Pass opp!
-Å nei! -Busken!
-Enola! -Jeg er ikke ferdig!
Takk. Det var… Du reddet meg.
Min idé var den beste delen, men du reddet meg.
Bare hyggelig. Tror jeg.
-Jeg trivdes ikke der. -Nei, selvsagt ikke.
Vi drar til London og finner et ordentlig gjemmested.
Hvorfor stoppet vi?
Hva enn du planlegger…
Det kommer et tidspunkt hvor du må ta et vanskelig valg.
-Enola, -Og i det øyeblikket
vil du oppdage hvor modig du er
og hva du er villig til å ofre for det som betyr noe.
Ditt trekk.
Vi må dra til Basilwether.
Hva?
Det har skjedd en feil som vi må rette opp i.
Motivet leder til gjerningspersonen.
LORDENE I STILLSTAND
-Hva mener du? -Når skulle du
-ta sete i Overhuset? -Vicomte Tewkesbury.
-Han er jo en marki. -Straks.
Hva ville du ha stemt?
Stemmerett til alle menn!
-Det samme som far. For. -Hvem visste det?
Jeg hadde ideer,
men familien ville at jeg skulle verve meg...
Og hvem overtar boet om du dør?
Onkelen min.
Hun trenger ikke mer hjelp. Følg henne ut.
-Er dette onkels verk? -Det er logisk, ikke sant?
Han er mektig. Hva kan vi gjøre?
Løs forbrytelsen.
Vi er heldige som har overlevd så lenge, og nå vil du kjøre oss rett inn i faren.
Av og til må du stikke beina i vannet for å lokke frem haiene!
Hvorfor vil vi lokke frem haiene?
Godt poeng.
Dette er en elendig idé.
Jo nærmere vi kommer, desto verre blir den.
Hvorfor gjør vi dette?
I motsetning til fine damer har jeg aldri lært å brodere.
Jeg har aldri støpt voksroser, sydd lommetørklær
eller tredd skjell på en snor.
Jeg lærte å se og lytte. Jeg lærte å kjempe.
Mor forberedte meg på dette.
Stol på at jeg finner de svarene vi trenger.
Kan du ikke brodere?
Vi må gjøre dette. Du må gjøre dette. Vi skal gjøre dette.
Kom igjen.
-Hvor er alle tjenerne? -Velkommen til fremtiden.
Mor?
Hva skjer?
De vet at vi er her.
Dukk!
Løp!
Den er låst!
Dukk!
Bli her.
Enola?
Ikke vær redd.
Enola…
Du er ikke alene.
Hvem jobber du for?
England.
-Bestemor? -Ja.
Jeg er redd for det.
Hvis man vil ha en jobb gjort, må man visst gjøre den selv.
Nei, Enola.
Hvor er moren min?
I London.
Med onkelen din.
De ser etter deg.
De skjønte ingenting.
Jeg er lei for det, kjære.
Landets fremtid står på spill.
Nei!
Det er gjort.
Tewkesbury!
Nei! Tewkesbury!
Våkn opp. Kom igjen.
Nei...
Nei!
Tewkesbury?
Vær forsiktig.
Jeg er ikke helt udugelig.
Du er skapt for å kjempe.
Din tid er omme.
-Jeg ble sjokkert. -Jepp.
-Sir? -Ikke vær tåpelig.
Lestrade.
Sherlock Holmes.
-Vi møtes visst igjen. -Stig på.
Du har opparbeidet deg litt av et rykte,
-selv om du prøvde å unngå pressen. -Marki-saken.
Du må arrestere bestemoren, enkefruen.
Hun prøver å drepe ham, og hun drepte faren hans.
To spørsmål. Hvordan kom du frem til det?
Det handler om delt lojalitet og arv.
Dør gutten, overtar onkelen det ledige setet i Overhuset
og stemmer mot utvidet stemmerett,
akkurat som enkefruen ønsker.
Gutten og faren ville stemt for.
-Hvorfor er det ikke onkelen som står bak? -Angrepet på faren eller sønnen?
På faren?
Uniformen hans på pressebilder.
Medaljene hans.
Han tjenestegjorde i Afghanistan da guttens far ble drept.
-Sannheten er alltid der. -Ja.
Man må bare se etter den.
Det andre spørsmålet.
Hvordan løste søsteren din saken før deg?
Hva behager?
-Han ser bra ut. -Ta det med ro, Caroline.
-Vær så snill, mor. -Jeg...
Jeg vil at mennene skal respektere meg.
-Den er moteriktig. -Ja.
Den fremhever ansiktet ditt.
Faren din ville vært stolt.
Gratulerer. Du ser endelig ut som en ekte dustemikkel.
Nei. Du ser bra ut.
Dette er bra.
Vi skal stemme om en time.
Må jeg bukke for deg nå som du er det du er?
Du skulle egentlig alltid ha bukket, men du valgte å la være.
Er du trygg? Har du det bra?
-Du bor vel ikke på det fæle pensjonatet? -Nei.
Jeg brukte finnerlønnen...
-Som du ikke ville ha. -...på et annet sted.
Vel, mor sier at det alltid er plass til deg hos oss.
Hun har åpenbart ikke tilbrakt nok tid med meg.
Enn om det var jeg som ba deg flytte inn?
Det er et snilt tilbud, men jeg må avslå.
Hvordan kan jeg... Når får jeg se deg igjen?
Du er ikke kvitt meg enda, vicomte Tewkesbury, marki av Basilwether.
Takk.
Mor.
Får jeg låne blyanten din? Takk.
Tall blir til bokstaver, som blir til…
"Møt meg Royal Academy fem i kveld mor."
Vel, det var uventet.
Takk.
Jeg blir slått av tre tanker.
Mor ville ikke ha signert "mor", men "krysantemum".
Og to, Royal Academy er en institusjon som alltid har nektet å inkludere kvinner.
Mor ville ikke ha valgt det som møtested.
Og min siste tanke er at jeg avslørte hånden min
til broren min da jeg sjekket avisen.
Dette er Sherlock Holmes.
Men fakta tar ikke håpet fra meg.
Jeg betaler fem pund for å bytte klær.
Ser du noe?
Ingenting.
Hun slo deg en gang før, lillebror, og nå har hun visst gjort det igjen.
Hun mistenkte nok meg,
men jeg tror hun er for nysgjerrig til å utebli.
Du tok dessverre feil.
Kanskje.
Men hvis vi finner henne,
vil jeg være vergen hennes og ta meg av henne.
Da tar du det på din kappe. Jeg sier fra meg alt ansvar.
Greit. Desto bedre.
Du er en merkelig skrue, lillebror.
Og du er en vanskelig en, storebror.
Er avstemmingen skyld i ditt herlige humør?
Én stemme avgjorde.
Snørrvalpen markien av Tewkesbury og stemmen hans var avgjørende.
Det er fint å stå utenfor Royal Academy...
Han er en interessant fyr. Jeg mistenker at han er betatt av Enola.
Da burde de gifte seg. Det kan temme dem begge.
Blir du med på en trøstedrink?
Ja, jeg skal spandere en drink.
Kom igjen.
-Hva holdt du på med? -Jeg trodde at jeg så noe.
-God ettermiddag. -God ettermiddag.
Du har besøk.
Dette er et overraskende fint rom.
Jeg liker dekorasjonen.
Jeg kan ikke bli.
Folk kan se oss.
-Hvordan fant du den? -Sherlock fant den.
Jeg trodde du hadde glemt den.
Du hadde den alltid med deg.
-Du pleide å dra... -Sherlock nevnte det.
-Dronning Victoria... -Sherlock nevnte det også.
Vel... Det er fint at dere har fått kontakt.
Unnskyld.
Jeg ville si hvor jeg skulle, men det var ikke trygt.
Er du trygg nå?
Jeg forlot deg ikke fordi jeg ikke elsker deg.
Jeg dro for din skyld.
Jeg orket ikke at denne verdenen skulle være din fremtid.
Jeg måtte kjempe.
Du må lage litt bråk for å bli hørt.
Det er pussig.
Jeg trodde at det var jeg som skulle forandre verden.
Reformen...
Gjorde du virkelig det?
Du har blitt litt av en kvinne.
Takk for irisene.
Hvis du trenger meg, skal jeg holde utkikk etter dem.
Du må gå.
Ja, men...
...la oss klemme en stund.
Det vil jeg også.
Hva er konklusjonen?
Jeg heter Enola. Baklengs er det engelsk for "alene".
En Holmes må finne sin egen vei.
Brødrene mine har gjort det,
moren min har gjort det,
og det må jeg også.
Men jeg har lært at å være alene ikke betyr at jeg er ensom.
Mor ville ikke det.
Hun ville at jeg skulle finne min frihet...
...min fremtid,
mitt formål.
Jeg er detektiv, kodeknekker,
og jeg finner bortkomne sjeler.
Livet mitt er mitt eget.
Og fremtiden er i våre hender.
BASERT PÅ ENOLA HOMLES-BOKEN AV NANCY SPRINGER
Tekst: Therese Murberg