Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Možemo na izlet idući vikend.
- Kamo? - Ne znam. Trouville?
Predgrađe Deauvillea?
Ili možda Honfleur. Slatko mjesto.
- Zar ne? - Da.
Naći ćemo fini hotel,
večerati u luci, pladanj s plodovima mora.
- Jesi li svršila? - Šetnje, masaže...
Molim?
Kako to misliš?
- Ne razumijem. - Pitam te jesi li svršila.
Jesam, zar nisi čuo?
- Čuo sam. - Onda?
Ja nisam svršio.
Uvijek se raspričaš nakon seksa.
Brbljaš.
Sva se uzbudiš.
Kakav je ovo prigovor? Pokušavaš me naživcirati?
Oprosti što se osjećam dobro.
Da, osjećaš se dobro.
Kao netko tko je obavio zadatak.
Ili tko je radio kućanske poslove.
Radije bi da se durim?
Da, iskreno, radije bih da se duriš.
Ovako mi sve nalikuje na farsu.
Farsu?
- Da. Oprosti. - Stvarno?
- Dosta mi je jebanja u mraku. - Ti uvijek želiš ugasiti svjetla.
Da, to mi pomaže.
- Misliti na neku drugu? - Ne.
Da? To je lijepo.
Mislio sam na nas prije.
Jean-Louise...
- Zajedno smo 17 godina. - Svjestan sam.
U vezi su važni volja, kompromisi, strpljenje, a ne samo strast.
Dosad bi to trebao znati.
Ako želiš sve upropastiti zbog glupe nostalgije, samo naprijed.
Jako si sebičan.
Zašto lažeš? Zašto glumiš orgazme?
Je li to laganje?
- Oprosti, ali to je laž. - Štitim nas. Štitim tebe.
U međuvremenu, i ja se nadam da će biti kao prije.
Ne postavljaj mi pitanja koja se bojiš postaviti sebi.
Kako nam seks može biti bolji?
Voliš li me?
Voliš li me još?
Mogao bih te pitati isto.
Ne moramo sve iznijeti na vidjelo. Nije pristojno.
Nismo Amerikanci.
Dakle, ti odlučuješ kad možemo iskreno razgovarati, a kad ne možemo.
Kvragu, stvarno si davež.
Aha.
Naporna si. Ne možemo razgovarati.
A ti uvijek sve uništiš.
Ideš mi na živce.
Moramo brzo rezervirati Honfleur.
Praznični je vikend, bit će puni.
Jean-Louise, lijeva pedala, molim te.
- Dobra večer. - Večer.
- Žuri ti se? - Da.
Možemo biti brzi.
- Ne, hvala. Ne tražim. - Zato što si već našao?
Ne, zato što...
Idem kući. Samo šećem psa.
Gdje je pas?
Valjda je otišao naprijed, uvijek potrči kad ugleda put kući.
Za razliku od vlasnika.
Koliko imaš?
Zanimljivo, oduvijek se pitam koliko to stoji.
Ševa 80, pušing 50.
Pušing?
Pušenje.
Aha!
Ne.
Ne bih rekao.
Ne. Mislim da ovo nije moj stil.
Ne vidim se...
I šuma i sve to.
Stavljati cijenu na to je...
Čekaj.
- Čekaj. - Što je?
Imam ukosnicu.
Kvragu!
Tvoj vjenčani prsten zapeo je za ukosnicu.
Pokušaj skinuti prsten.
- Neće ići. - Mora klizati.
Ne, ja ću. Oprosti.
- Evo. - Sjajno.
- Izvoli. - Hvala.
- Oprosti. - Događa se.
- Stvarno? - Idemo.
Ne, u redu je. Bez brige.
- Zar ne želiš svršiti? - U idealnom slučaju, da.
Ali u redu je.
Zadrži 50 eura.
Jasno. Da.
- Hvala puno. - Vidimo se uskoro.
Na onu stranu.
- Odakle? - Došli smo odande.
- Odande? - Da.
- Hvala. - Nema na čemu.
- Bok. - Vidimo se.
Da.
Gdje si bio?
Otišao sam malo na zrak.
Malo na zrak?
Misliš da ne znam?
Smrdiš na cigarete, dušo.
Samo trenutak.
- Dobar dan, g. Bordier. - Hvala, Virginie.
Skinuli smo snimku s YouTubea, no već se raširila.
Neprestano je dijele. Na WhatsAppu je ili ne znam gdje.
Čitava je škola to vidjela. Isključi taj mobitel.
Nitko to nije trebao vidjeti.
Nije to problem.
Poštuj svoju obitelj, ako ne poštuješ sebe.
- Ne mogu se pojaviti na roditeljskom. - Ne brinite se.
Vašu kćer i obitelj štiti pravo na zaborav.
Moj je posao provesti to pravo, pravno i tehnički.
Moji timovi pobrinut će se da ovaj video nestane. Dobro?
Bez brige. Dakle, Marie...
Kako se zove tvoj...
partner na snimci?
Théo de Challonge.
Théo de Challonge. Dobro.
Clément Boursier.
- Dobro. - Hugo Pélisson.
Louis d'Esclapière.
Poslat ćemo dopis roditeljima i pokušati postići dogovor.
U međuvremenu, istražit ćemo sve platforme koje su mogle objaviti spornu snimku.
I TripAdvisor.
- Molim? - Moja je kći ocijenjena na TripAdvisoru.
- Koliko? - Nije bitno.
Jasno, oprostite.
Trip...
Platit ćeš g. Bordiera iz svoje ušteđevine.
- Ne. - Da!
Ne razumijem ovu generaciju. Konstantno se pokazuju.
Nema introspekcije, nema privatnosti.
Ne bih se složio. Problem je u tim dečkima koji su oskvrnuli trenutak objavom snimke.
Molim? „Oskvrnuli trenutak?“
Spavala je s četvoricom kolega. To nije problem?
Samo moje mišljenje, no možda je pokušala,
podsvjesno,
doprijeti do vas ondje gdje najviše boli.
- Trebam odvjetnika, a ne psihijatra. - Možda trebate oboje.
Da, i odvjetniku bi trebao psihijatar.
- Istina. - Ustani.
G. La Rochène.
Hvala.
Dobro. Nije baš elegantno. Neobično za japanski restoran.
- Japanski restoran s kineskim vlasnikom. - Nisam znao. To ima smisla.
Zašto? Kinezi nisu otmjeni kao Japanci?
Nisam to rekao.
- To bi bilo rasistički. - Nemaš rasističkih misli?
- Trudim se ne imati. - I ja. Mučim se s tim.
Govorim si da se ne bih mučio da sam stvarno rasist pa je u redu.
Ali i dalje imaš rasističke misli.
Imam malu raspravu u glavi.
Ne slažem se sa svojim rasističkim mislima.
No prije dvije minute ljevičarski buržuj rekao je da Kinezi nemaju stila.
Nisam to rekao.
Nisam rasist jer mi je vulgarno u svojoj šalici vidjeti golog čovjeka.
Nije ti smetalo dok ti ga je transić pušio.
To nije lijepo. Govorim ti stvari, a ti... Nisam znao da je transić.
To je svrha transića. Možeš reći da nisi znao.
- Mislio sam da je transrodan. - Onda je sve u redu.
Ne, nije u redu.
Osjećam se tjeskobno, kao da gubim kontrolu.
- Izgubio sam klijenta. - Možda si samo pregorio.
Ne znam plaši li me samo depresija ili sam tjeskoban jer sam već depresivan.
Kokoš ili jaje?
Što je bilo prvo?
Jaje...
ili kokoš?
- Kad me Carole ostavila... - Sushi rolice?
To je moje.
Hvala.
Ne vjerujem! Uvijek sam pod reflektorom.
- Što onda? Nisi na spoju. - Ti imaš kosu, ne razumiješ.
Treba zabraniti reflektore u javnosti.
Osjećaš li se ikad kao da ti život nije stvaran?
Kao da sam izašao iz svoje kože,
promatrao se kako živim i radim, ali ništa od toga nije bilo stvarno.
Ne, stvarno je, ali je lažno.
Tako je.
Kao da postoji razlika između istine i stvarnosti.
Moj je život stvaran.
Ali je lažan. Razumiješ li me?
Kao da živiš u laži, ali ne znaš što je ta laž?
Upravo to.
Ne razumijem.
To je golema laž. Ne mogu se više pretvarati.
Čak ni s mačkom.
Mačkom?
Svojim mačkom.
To je farsa. Razmisli.
Hranim ga i držim zarobljenoga.
On me ne voli. Ima stockholmski sindrom.
Ono trljanje uz mene? Grozno je, a ne slatko.
Taj je mačak tragična žrtva. Natascha Kampusch.
Ne trljaju se o nas iz naklonosti.
Ostavljaju feromone i označavaju svoj teritorij.
Još gore. Lažemo, izmišljamo priče.
Sumnjam da se Natascha Kampusch trljala o Wolfganga Přiklopila.
Bar ne samoinicijativno.
Stvarno si čudan.
Nije li čudno znati ime otmičara Natasche Kampusch?
U redu.
Oprosti, zaokupljen sam sobom. Kako si ti? Kako ide posao?
Sve po starom.
Lom zdjelice, crijevne gliste, eutanazija.
Dobro.
Ne ide mi se u ured, ni kući ni ikamo drugamo.
To je morbidno. Možda samo želiš umrijeti.
Ispričavam se!
Mislim da ova ne radi.
Što je bilo?
Htio sam si provjeriti puls, ali ne piše ništa. Možda su senzori.
- Bitno je da srce kuca. - Istina.
Volim znati naprežem li se dovoljno.
Trčim već 45 minuta, a nisam se zadihao.
Naprezanje će te jednog dana ubiti.
Dobro, daj da ja pokušam.
Oprosti.
Radi.
Da. Tipično.
Možda su mi dlanovi previše znojni.
Da. U redu.
Vježbanje je zdravo, no treba znati granicu.
Hvala.
Michel? Ja sam. Možeš li navratiti?
Nije mi dobro.
Ne, hitno je. Sad, molim te.
Hvala. Vidimo se.
- Načekao sam se. - Svjetlo i dalje ne radi?
Uđi.
- Rekao sam da je hitno. - Baš sam zato požurio.
Onda?
- Što ima? - Ne znam. Nešto nije u redu.
Malo će potrajati, namijenjen je za mačke.
Mala šapa.
Ovaj...
- Valjda ne radi. - Poslušaj mi srce.
Slušam.
Doslovno srce.
Aha! Da.
Dakle...
Što mi se zbiva?
- Ne shvaćam. Je li ti hladno? - Ne.
- Je li ti vruće? - Ne, toplo mi je.
- Toplo? - Da, zar ne znaš što to znači?
- Toplo kao vlažno? - Ne, toplo kao toplo.
Dobro, pozvat ću liječnika. Hvala ti.
- Što si jeo? - Japansku s tobom.
Aha. Pruži ruku.
Uopće ne osjećam puls. Sjedni.
Slušaj...
Nisi mi klijent, stoga ti neću lagati.
Ne znam.
Nevjerojatno, ali srce ti ne kuca.
Ne razumijem.
Kao da srčani mišić ne proizvodi kontrakcije.
Je li ozbiljno?
Kad si mrtav, to nije strašno. Budući da si živ...
zabrinjava.
Lezi.
Zašto?
- Zbog reanimacije. - Ali živ sam.
Bolje slomljena rebra nego da umreš preda mnom.
Ali nisam mrtav!
- Tebi govorim. - Više ne znam.
Ja sam veterinar, a ne kardiolog.
- Došao sam jer si mi drag. - Je li bilo ovakvih slučajeva?
Da, cvrčak provede sedam godina u tlu, a tek onda izađe.
Što je glupo, živi samo četiri tjedna.
Koga briga, Michele?
- Jesi li rekao Valérie? - Ne. Definitivno ne.
- Supruga ti je. - Tako je.
Odnos nam je zategnut, ne želim joj predati kontrolu.
Imat će me u šaci. Ne.
- Uz to... - Ljuta je.
Ne, nije ljuta. Ne mogu se složiti. Ne.
Radi na sebi. Oplemenjuje se.
Meditira.
To objašnjava tamjan. To je otrov.
Jedete organsku hranu, a onda se trujete tamjanom.
Ponavljam, koga briga?
Što ćemo?
- Odvest ću te u bolnicu. - Dobro.
Što će oni učiniti?
Ne znam.
Pokrenuti ti srce defibrilatorom,
izvršiti intubaciju i staviti te na respirator.
Ali dišem.
Ili će te staviti u induciranu komu.
Zašto?
Da te vrate u život.
Reci nešto normalno!
Ti si nenormalan! Mrtav si, a krećeš se.
- To ti je normalno? - Nisam mrtav, dovraga!
Vidim da nisi mrtav. Znam, ali...
Ne viči. Ništa mi nije jasno.
Što se događa?
Zašto vičete?
Ne vičemo.
Vikao si da nisi mrtav.
Zato što nije.
Da sam mrtav, ne bih vikao. Govoriš besmislice, Valérie.
Kad na kraju izgovoriš moje ime, u pravilu nešto nije u redu.
Odlazite?
- Ne odlazimo. - Ne?
Zafrkavate me?
Što ti je to oko vrata?
- Što mi skrivaš? - Baš ništa, Valérie.
Jesi li se razbolio?
- Trebali bismo joj reći. - Što to?
Ništa. Nema se što reći. Čuješ? Ništa.
Ima pravo znati što se događa.
- Što radi? - Srdita je.
- Rekao si da nije. - Hoćeš da umrem?
- Ne mogu naći ključeve. Otvori nam vrata. - Neću dok sve ne objasniš.
- Moramo krenuti. - Daj mi svoje ključeve.
Preklinjem te, što se zbiva?
Imao je srčani zastoj.
- Kad? - Sada.
- Upravo. - Molim?
Srce mu ne kuca. Moramo u bolnicu.
- Srce ti ne kuca. - Kao što je rekao.
- Da probam puls. - Uopće ga nemam.
Daj mi ruku.
Iznenađen si.
Molim?
Što nemaš srca.
Ne želim o tome.
Bojiš li se? Zašto?
Ti meditiraš dva sata dnevno, maziš povrće, razgovaraš s cvijećem,
ideš na poduke iz okarine!
Jesi li gotov?
Bar me jednom poslušaj. Probaj drukčije razmišljati.
Možda se odgovori kriju izvan tvoga uskoga Kartezijevoga sustava.
Molim te, ne treba mi ovo.
Preklinjem te, ljubavi, iskoristi ovu priliku da se središ.
- Slušaj svoje srce. - Ja se ispričavam...
Vjerojatno ima mnogo istine u tvojim riječima, no ja sam znanstvenik.
Moramo ga odvesti u bolnicu.
Ne, sad samo želim izaći odavde!
Ideš na hitnu, a znanost nema odgovor! Zar misliš da će ga oni imati?
Ovo je misterij.
Vrati mi ključeve.
Ključ je u tebi.
- Molim te. - Ostavio si ih u vratima.
- Prestani sa simbolikom. - Stvarno su u vratima.
Kakva poruka! Freudova omaška! Ne možeš ignorirati ni ovo ni istinu!
Razgovaraj sa mnom. Reci mi što ti je duboko u srcu.
Baviš se popravljanjem prošlosti, vrijeme je da se posvetiš vlastitoj.
Zar ne?
Margaux će nas odmah primiti.
Samo ne ta luđakinja. Tvoj guru.
Ona je holistički trener, a ne guru.
Bolje mi je otkad je posjećujem.
- Radije bih u bolnicu. - Da ti stave hrpu cjevčica?
Ne popravljaš motor, dragi. Michel?
Dobro.
Ionako si mrtav,
stoga s medicinskoga gledišta nemamo mnogo izgubiti.
Najgore što se može desiti je da ti srce proradi.
Nazvat ću Margaux.
Naravno.
- Dobro je da si došla, Valérie. - Hvala vam što ste nas hitno primili.
Poznajem vas, g. Bordier.
- Ne baš. - Jean-Louise.
Nema veze, Valérie. Navikla sam na skeptike.
Muškarce, pogotovo.
Mrze biti zbunjeni. Žele jednostavnost.
Ali ništa nije jednostavno.
Ruka.
- Ruka. - Ruka.
Ni jedan jedini otkucaj. Nevjerojatno!
Nevjerojatno.
Srce vam kuca.
- Ne kuca, to i jest problem. - Ne fizičko srce.
Imamo dva srca. Fizičko srce i kozmičko srce.
- Evo ti. - Valérie.
Oprostite.
Vaše kozmičko srce kuca,
ali nije povezano s fizičkim.
Pojednostavljeno. Više nisu povezana.
Presudni nagon iz vaše karme više se ne prenosi,
stoga je fizičko srce prestalo kucati.
Vaše kozmičko srce zatvorenik je Karunge.
Što je to?
Karunga se može usporediti s čistilištem u našoj judeo-kršćanskoj tradiciji.
Pojednostavljeno.
Nalazite se između dva svijeta, suočeni s dva izlaza.
Morate odabrati onaj koji je ujedno ulaz.
Ulaz u vaše fizičko srce, jasno.
Naravno.
Karunga nije šala, g. Bordier.
To je moć koja je iznad sviju, uključujući mene.
Karunga može izliječiti i osloboditi,
ali i ubiti.
Ja sam ovdje da vas spasim.
- Dobro, završimo ovo. - Pritom mi morate pomoći.
Želite li?
- Da. - Valérie!
Oprostite.
- Želite li mi pomoći? - Da, u redu. Počnimo.
Slijedite me.
Dođite.
- Što čekaš? Hajde. - Dođite.
Nevjerojatno.
Dođite.
Sjednite.
U krug?
Tako je.
Zovite to krugom, ako želite.
- Imate divan stan. - Hvala.
- Valérie. - Oprostite.
Prekrasan klavir. Možete svirati Fauréa.
Sviđa mi se. Šteta što su vas spriječili da postanete pijanistom.
Valentine.
Što?
Prva djevojka jako vas je povrijedila.
Slomila mi je srce.
Plakao sam šest mjeseci. Sedam tjedana liječio sam nesanicu.
Da.
Nema obiteljskih fotografija, fotografija vaše majke.
- Preminula je? - Ne.
Ispričavam se. Rijetko je viđate.
Bila je stroga, okrivila je vas kad joj je vaša sestra ukrala novac.
Udarila vas je nastavkom aparata za jogurt.
To je bilo uobičajeno u 70-ima...
Aparati za jogurt?
Ne, udaranje djece.
Tad ste prvi put iskusili nepravdu.
Ali...
Neizmjerno ste patili.
Nije bilo tako strašno.
Prestanite umanjivati svoju izvornu bol, dobro?
Imate li problema sa ženama?
U homoseksualnom smislu?
Ne.
U mizoginističkom smislu.
Ne.
- Mislim... Da. - Valérie.
Oprostite. Ali da.
Da?
- Ne. - Ne?
Ne bih rekao.
Dođite.
- Jesi li dobro? - Jesam.
Spasit ću vas.
Otkud znate sve ono? Jesi li joj ti rekla?
Ja? Nikad mi to nisi rekao.
- Hvala na povjerenju. - Valérie.
Oprostite.
Imate problem s mamom.
Stvarno? Nikad je ne vidim.
Upravo to. Zašto?
Ne znam. Tako je kako je. Ne viđamo se.
Kad se vidimo bude komplicirano, stoga se nikad ne viđamo.
Život nije snimka koju možete izbrisati.
Misli na tvoj posao.
Valérie, dosta je. Dovraga!
Morate se vidjeti s majkom.
Stvarno? Zašto?
- Morate se vratiti s njom. - Želite vidjeti moju majku?
Majčin izvor.
Majčin izvor? Što je to?
Mjesto iz kojega ste izašli.
Pa...
- Ne... Pa da! Njezina... - Da, to je...
Izašao sam kao i svi ostali. Kroz vaginu.
Moram je vidjeti.
- Njezinu vaginu? - Da.
- To nije moguće. Ne mogu je to tražiti. - Zašto?
Zašto? Ima 82 godine. Ne mogu je tražiti da vam pokaže...
- Svoje genitalije. - Da.
- Onda fotografija. - Mislite da imam takvu fotografiju?
Morate je napraviti.
Ne možete to tražiti.
Neću tražiti mamu da joj fotografiram onu stvar.
Onda ćete umrijeti. Bok!
- Ne! - Ne odustajte od mene.
Ako ne pokažemo Karungi izvor, srce se neće pokrenuti.
Zar ne može pretpostaviti kako izgleda?
Ja sam medij, njezine oči. Pojednostavljeno.
Kako da to izvedem?
Nakon četiri godine: „Trebam fotku tvoje pice.“
- Ništa digitalno. - Molim?
Trebam nešto materijalno.
Molim vas, ne radite mi ovo.
Imate tri dana. Za tri dana ste mrtvi.
Pokažite mi izvor, Jean-Louise.
Jesi li dobro?
- Ružno sam sanjao. - Baš ne izgleda tako.
Izgleda da on funkcionira.
A srce?
I dalje ništa.
PRVI DAN
Kako je znala za Valentine?
Moći? Ne vjeruješ valjda u te gluposti?
Spominjala je stvari koje nikom nisam rekao.
Poludio si. Iracionalan si.
Prije 18 sati srce mi je stalo. Možeš li to racionalno objasniti?
- To nema smisla. - Naravno da nema!
Ništa od ovoga nije razumno. Zato tražim odgovore drugdje. Razum!
Briga me za razum.
Kako namjerava pokrenuti tvoje srce?
- Želi... - Molim?
Želi vidjeti maminu...
- Nisam te čuo. - Želi vidjeti maminu vaginu.
Što? Želi vidjeti vaginu tvoje mame?
- Vaginu tvoje mame? - Ili fotografiju vagine.
Fotografiju vagine tvoje mame?
- Učinit ćeš to? - Naravno.
Ti si poludio.
Sirota žena. Ne možeš je to tražiti.
Naravno da ne mogu.
- Laknulo mi je. - Zato sam mislio...
Da?
- Što? - Pa ti.
Što ja?
Ti bi to mogao.
- Ti si lud. - Liječnik si.
Veterinar, a ne liječnik.
Točno. Ne mogu to tražiti od mame.
Nisi normalan. Daj, Jean-Louise...
- Neću je to pitati. - Poznaješ je od djetinjstva.
- Nisam je vidio... - Koga briga?
Učini to za mene. Spasi me. Molim te.
Jesi li svjestan što tražiš od mene?
Tko te trpio kad je Carole otišla?
Tko ti je posudio novac za konja? Tko te godinama nosi na leđima?
- Ti. - I što si ti učinio za mene?
- Prijatelj sam ti. - Koji mi odbija fotografirati mamu.
- Onda? - Ne želi.
Dođi ovamo!
Prijatelj ti umire i ne želiš ga spasiti?
Ovo je suludo. Freudovska baba vračara.
Nije baba vračara.
Ubit ću te ako ga ne spasiš.
Jasno? Pustit ću ti krv, prerezati grkljan i kurac
i onda ti silovati grlo njime.
- Šali se? - Ne.
Super, i što bih ja trebao? Dati joj bombon i reći da se skine?
Ne budi vulgaran. Danas joj idemo u posjet.
- Kamo? - Kod nje. Za dva sata.
Gle... Jednostavno je.
Nećeš morati ništa učiniti.
Samo pritisni ovu tipku.
Gledaj!
Evo. Aktiviraj bljeskalicu.
- Trebat će ti. - Vi niste normalni.
Neću koristiti polaroid.
- Ne želi digitalnu. - Nije u tome stvar.
Hajde.
Vi ste ludi!
- Da? - Mama, mi smo.
Nisi sam.
Ne, s Valérie sam.
- Aha. - Krasno.
- Pustit ću vas. - Dobro, vidimo se.
Bok, mama.
- Zdravo. - Kako si?
Uđite.
Zdravo, Brigitte.
Zdravo, Valérie.
Je li to za mene?
Od Jean-Louisa.
- Previše je. - Nipošto.
- Miriše na juhu. Depresija. - Prestani.
Sjednite.
Niste mi dali vremena da vam nešto spravim.
Onda?
Kako to da ste došli?
Nisi nazvao četiri godine.
Daj, mama! Zvao sam te.
- Kad? - Mnogo puta. Nikad nisi kod kuće.
- Trebao si ostaviti glasovnu poruku. - Kad si kod kuće, zauzeto je.
- Da? - Da. Uvijek zauzeto.
Kako prijatelji dođu do tebe?
Svejedno, četiri godine bez riječi.
Zadnji put vidjeli smo se...
Ne sjećam se.
Da, Valérie je starija od tebe,
ali imaš samo jednu mamu.
Mama, važno je da se vidimo.
- Da. - Kao sada.
- Da. - Eto.
Onda?
Kako ti mogu pomoći, dušo?
- Ne očekujem nikoga. - Iznenađenje. Ja ću otvoriti.
Halo? Da. Puštam te. Treći kat.
Samo pet godina.
- Molim? - Vaš sin i ja. Razlika je pet godina.
Znam. Zašto to spominješ?
Zbog onoga što ste rekli.
Ne razumijem.
Zaboravite.
- Oprosti? - Nema veze.
Ovo će ti biti malo neobično.
- Da? - Da.
Dođi.
Vidi ti to!
Zdravo.
Sjećaš li se Michela?
- Ne. - Michel Verdoux.
Išli smo skupa u srednju školu. Sad je veterinar.
Michel Verdoux.
Da, sjećam se.
Michel te htio vidjeti.
Tako je.
Itekako.
Dirljivo, zar ne?
- Zar ne, Brigitte? - Da.
Jest.
Da.
Zašto ste me htjeli vidjeti?
Zato što je Michelu rođendan.
- Zbilja? - Danas navršava 42 godine.
Onda sretan rođendan.
Hvala.
Kad sam ga pitao što želi, pogodi što mi je odgovorio?
Ne znam.
Rekao je: „Volio bih vidjeti tvoju mamu.“
- Stvarno? - Da, tako je.
- To sam rekao. - Da.
Zašto ste me htjeli vidjeti?
Dragi ste mi.
Hvala vam.
- Imam lijepe uspomene na vas. - Lijepo.
Moram na toalet.
- Jean-Louise... - Pokazat ću ti gdje je.
Nemojte samo stajati.
Hvala.
A vi?
Sve u redu?
Dobro sam, hvala.
Pripremili ste zakusku.
Ne baš.
To je samo tarama.
Taramasalata.
Ne, u Grčkoj kažu samo „tarama“.
Ne bih se složio.
Kažu.
U redu.
Imate li kakve bolove?
Ne.
Malo me bole leđa ujutro kad ustanem.
Aha.
Leđa vas bole.
- Malo, samo ujutro. - Ne shvaćajte to olako.
Nije problem. Prestane čim ustanem.
Znate li da većina problema s leđima ima ginekološke uzroke?
Zbilja?
- Da. - Ali vi...
- Vi ste liječnik? - Ginekolog.
Jean-Louis kaže da ste veterinar.
Veterinar sam i ginekolog.
Mislite životinjski ginekolog?
Tako je.
- Postoji li to? - Naravno.
- Pregledat ću vas. - Molim?
- Pregledat ću vas. - Ne treba, hvala.
- Trebalo bi. - Radije ne bih.
Ni ja, ali leđa ne pitaju.
- Hajde. Pokažite mi sve. - Što da vam pokažem?
Brzinski pregled. Skinite se.
- Pred vama? - To mi je posao.
Ali sramim se.
Nemojte se sramiti. Ja sam veterinar.
Lijepo od vas, no nije mi ugodno da me dirate.
Neću dirati, već češati.
Brzi bris. Trajat će dvije minute.
Molim vas, ne insistirajte.
Skinite se.
- Prestanite. Ne želim. - Skinite se.
Ne, ali... Jean-Louise!
Jean-Louise!
Vi niste normalni! Pusti me, manijače!
Upomoć!
Jesi li dobro?
Taj je čovjek lud.
- Što se dogodilo? - Tvoj je prijatelj lud. Napao me.
Stvarno? Žao mi je.
- Radio bi Papa-test jer je veterinar? - Jeste li ga radili u zadnje vrijeme?
- Nije bitno. - Bole li vas leđa?
Prestani! Jesi li poludjela?
- Ništa strašno, imao je dobre namjere. - Napao me!
Zašto si ga doveo ovamo?
Dajte da se saberem pa ćemo ručati.
- Ne, ovo je propalo. - Imaš pravo.
Ne treba, mama.
Moraš se odmoriti.
Drago mi je vidjeti te opet.
Žao mi je, Jean-Louise.
Ne, nama je žao.
U redu je, bez brige. Pronaći ćemo drugi način.
Kako to misliš?
Ne brini se, mama. Idi se odmori.
Čuvaj se.
Odrijemat ću, ovo me baš uznemirilo.
- Jasno! - Naravno.
- Dobro. Odmori se. Žao mi je. - Bok.
- Doviđenja! - Doviđenja, Jean-Louise.
Čuvajte se.
- Krivo mi je. - Stvarno? Zašto?
Ne znam.
Kakav idiot.
- Onda? - Uznemirena je.
- Da? - Naravno.
- Ona ispada iz igre. - Oprosti.
- Ništa strašno. - Da, strašno je.
- Rekao sam da nije strašno. - Jest. Na kocki je život najboljeg frenda.
Što ćeš sad?
Idem kući. Žao mi je, pokušao sam.
Bez brige, smislit ćemo nešto.
- Sigurno ne želiš u bolnicu? - Već smo to prošli.
- Zovem ti prijevoz. - Loše smo krenuli.
Da sam popustio oko tarame, pridobio bih je.
- Misliš? - Tu se zatvorila.
Karine s crnim Lexusom. - DT930 - DY za 27 minuta.
Za 27 minuta?
Privatni hibrid. Nema ih puno.
- Nema veze, čekat ću. Hvala. - Dobro. Vidimo se.
- Dobro. - Da.
Čujemo se. Bok.
- Bok. - Bok.
Opet noćna mora?
Mama.
DRUGI DAN
Što radiš?
Stvarno misliš da je Margaux glupa?
- Ona sve vidi. - Gledaj.
Ova ili ova?
Ne znam što bih rekla. Obje su dobre.
Možda ova. Povećaj je.
- Ja bih ovu. - Ne.
Ova.
Ova izgleda starije.
Ali ova više nalikuje tvojoj majci. Zar ne?
- Možda. - Daj! Istina je.
- Stvarno? - Ove joj boje bolje pristaju.
- Da. - Zar ne?
Baš njezina nijansa.
- Sigurna sam. - Dobro, onda ova.
Ne želi digitalnu fotografiju.
- A tvoj polaroid? - Primijetit će razliku.
- Misliš? - Stvarno? Baš ti hvala.
Iskoristit ćemo ovu i sve će biti O.K.
Ne bi trebao varati Margaux.
Nemam maminu fotografiju. Što da radim?
Možeš li ti, molim te?
- Dobar dan! - Dobar dan.
Oprostite, ovaj printer ne ispisuje na sjajnom papiru?
Ne, dajte meni.
- Na USB-u je. - Koliko kopija?
Jedna će biti dovoljna.
- Dobar dan. - Dobar dan.
Koja od datoteka na USB-u? „Ured Bordier“, „Računi 2018.“ ili „maca“?
„Maca.“
- Molim? - „Maca!“
Pobjegla vam je? Radite plakat?
- Da. - Sirota.
- Sigurno trebate samo jednu? - Da.
Onda je besplatno.
Lijepo od vas. Zaista vam hvala.
Nema na čemu.
To će biti 28 eura.
U redu.
- Nemam kusur za 50. - Nije važno.
- Hvala puno. Doviđenja, gospođo. - Doviđenja.
- Majka vam je Njemica. - Molim?
Je li Njemica?
- Karakterno? - Ne.
Po nacionalnosti.
Da, rođena je u Düsseldorfu.
Ne, rođena je u...
Fechenheimu.
Da. To je blizu Düsseldorfa.
Nije. Udaljeni su 200 km.
Meni je to blizu.
Autocesta. U Njemačkoj voze brzo.
Kasno vas je rodila.
Da.
Koliko imate?
- Molim? - Koliko godina imate?
- Aha. - Koliko godina?
Zašto pitate?
- Ne znate koliko imate godina? - Znam.
Imam 42 godine.
Dakle, majka vas je rodila
u 61. godini.
Tako je. Zašto?
Ova vagina pripada ženi staroj 103 godine.
- Njemica je. - Prestani, Jean-Louise.
- Hvala, Valérie. - Nema na čemu.
Vaš je život u želucu pitona.
Kako vas piton može povratiti?
Tražim da pustite istinu u svoj život, a vi se pojavite...
s lažima.
Recite mi vi istinu kad već sve znate.
Istina se ne poklanja, već traži.
- Istina. - Što moja mama ima s tim?
Tražite nemoguće. Ne želi skinuti gaće. Ne mogu je skinuti na silu.
Tko ne želi, nađe izliku.
Tko želi, nađe način.
Pošteno.
- Laži su linija manjeg otpora. - Istina.
- Linija manjeg otpora? - Da.
Mislite da je to bilo lako?
Jeste li ikad guglali „stara pička”? Bilo mi je mučno. To nije bilo lako.
Mučno? Imate li problem sa ženskim genitalijama?
- Zašto? - Prestanite insinuirati.
Ne bih radije guglao „stari kurac”.
G. Bordier, ne vjerujete u Karungu.
Nije me briga za Karungu. Vaša Karunga ne postoji. To je sranje!
Što radim ovdje? Jebote!
Jean-Louise...
Čime sam zaslužio ovo, jebote?
Ne znam jesam li živ ili mrtav! Jesam li u paklu? Je li ovo pakao?
Smiri se, dragi.
Prestani.
Dodirnite srce.
Kuca.
- Kuca. - Margaux, hvala!
Hvala!
- Margaux, hvala! - To je samo predah.
Zasad ne mogu ništa drugo.
- Ne. - Ne možete me ovako ostaviti.
Ako ne želite tražiti svoju majku ono što Karunga želi, ne mogu ništa.
Pristajemo. Pitat ću je.
Dobro. Vrlo dobro.
Jean-Louise, ne tretirajte me kao glupaču.
Sjajna je, zar ne?
Stvarno je sjajna.
Navedite zahtjev.
Telefonski poziv.
Imenik ili unesite broj.
Imenik.
Navedite ime kontakta.
Mama.
Traženi kontakt nije u imeniku.
Navedite ime kontakta.
Mama.
- Traženi kontakt nije... - „Majka“, a ne „mama“.
- Ista stvar. - Navedite ime kontakta.
Mama.
- Traženi kontakt nije u imeniku. - Majka.
Zovem majku.
Zdravo. Dobili ste pretinac govorne pošte Brigitte Bordier.
Trenutno nisam kod kuće.
Ostavite poruku, ime i broj telefona,
kao i razlog za poziv,
a ja ću vam se javiti kad se vratim.
Molim vas da ostavite poruku nakon zvučnoga signala
i ne zaboravite navesti svoj broj telefona
i razlog zvanja.
Hvala. Čujemo se uskoro.
Pozdrav!
Mama, ja sam. Jean-Louis je.
- Halo? Tko je to? - Jean-Louis je.
- Tko je to? - Jean-Louis, tvoj sin.
Da, znam.
- Ostavljao sam poruku. - Nisam je još stigla poslušati.
Nema veze.
Oprosti zbog onoga jučer.
Onoga s Michelom.
Nisam tako zamišljala naš ponovni susret.
Da. Rijetko se viđamo. Moramo to promijeniti.
Dođi sutra na ručak k nama.
Ne mogu sutra. Idem kod zubara na pregled za promjenu mosta.
Sranje. Dogovori drugi termin.
Ne, to nije moguće.
Sutra mi ne odgovara, ali mogu u nedjelju.
Nedjelja je prekasno.
Ne, moramo razgovarati o nečemu važnom.
- Nešto važno? - Da.
- Zabrinuo si me. - Ne.
Ne bih preko telefona, no moram ti nešto reći.
Dođi sutra u 13 sati na ručak.
Onda dobro, doći ću sutra, ali 13 sati malo je kasno za ručak.
Onda u 12.
Pola jedan.
- Može, pola jedan. - U redu.
Vidimo se sutra, mama.
- Vidimo se sutra. - Čuvaj se.
- Hoću, bok. - Bok.
TREĆI DAN
Halo? Da, mama.
Puštam te.
- Dobro da je došla. - Da.
I to je nešto.
Da?
Da, otvorio sam.
Nema pištanja, samo se otvori.
Pustit ću te opet.
- Ne brini se. - Da, bez brige.
- Što je sad? - Da?
Oprosti, drugi kat.
Nevjerojatno!
Da, mama?
Oprosti. Da, nisam pritisnuo.
- Baš je naporna. - Ima 82 godine.
Da, upravo je to naporno.
- Zdravo, Brigitte. - Zdravo, mama.
- Lijepo te vidjeti. - Što?
Lijepo te vidjeti!
Također.
- Uđite. - Izvoli.
Je li to za mene?
Lijepo od vas.
Hvala, Brigitte. To mi puno znači.
Malo je manji od tvoga.
To nije natjecanje.
- U redu. Dajte mi svoje stvari. - Može, zašto ne?
Kako si došla ovamo?
Linija 52 staje točno ispred zgrade.
Sjajno.
Kiši li vani?
Ne.
Bila sam kod frizera.
Onda šteta što ne kiši.
Kao u indijskim restoranima kad stave plastiku preko stolica.
- Idemo u dnevnu sobu? - Može.
Samo ne on!
Želim se ispričati, gđo Bordier.
Nisam vas htio napasti.
Žao mi je zbog onog što se dogodilo.
- Slušaj... - To smo riješili.
Idemo dalje. Sjednimo. Hajde.
Pregorio sam od posla.
Pod pritiskom sam u klinici, ne mogu se isključiti.
Zaboravimo to.
Sjedni, mama.
Svi previše radimo.
Želite li nešto popiti?
- Može, hvala. - Može sangrija?
- Može. - Dobro.
- Sjest ću kraj tebe, mama. - Dobro.
Dođi, dušo.
Što planiraš za državni praznik?
Ništa.
- Ništa? - Ne.
Gledat ćeš paradu?
Vjerojatno hoću.
Ove će godine isticati prekomorske teritorije.
Čula sam, da.
Lijepo je što su prekomorski teritoriji u paradi.
Da.
Gvajanska pukovnija prvi će put stupati niz Elizejske poljane, zar ne?
Da, vjerojatno.
Francuska Gvajana je predivna.
- Zar ne, Michel? - Da, sviđa mi se.
Mnogo šuma, mnogo...
Imaju li tenkove u Francuskoj Gvajani?
Što kažeš?
Imaju li tenkove u Francuskoj Gvajani? S toliko šuma?
Ne znam.
Ako imaju vojsku, imaju i tenkove.
Da, vjerojatno.
- Moguće. - Naravno.
Vojska bez tenkova je poput vojske bez strojnica.
- Ali... - Istina. Imaš pravo.
To ima smisla.
Ima pravo. Nije vojska faktor sigurnosti,
već oružje.
Mislim, ne bi se bojao Gvajanca da ga sretneš na ulici.
Ali da sretneš Gvajanca s tenkom...
- Da. - Oprosti, ali to je...
- Naravno. - To je druga priča.
- To je faktor sigurnosti. - Slažem se.
Sjećaš li se Tiananmena?
One grozne fotografije čovjeka pred tenkom? Što mu se dogodilo?
Uhitila ga je tajna služba. Zar ne?
- Jesu li ga ikad našli? - Evo!
Što...
To je sangrija. Španjolsko piće.
Znam, ali zašto si...
Što zašto?
Zašto ste svi goli?
Danas je Dan susjeda.
Vaših susjeda? Zar imaju kakvu proslavu?
Ne, mama, dan svih susjeda.
- Održava se svake godine. - Posvuda, diljem Francuske.
Nitko se ne skida za Dan susjeda.
Naprotiv.
- Ne u mojoj zgradi. - Kad živiš u 15. arondismanu.
Ovo je ekološka četvrt.
Recikliramo, jedemo organsko i sezonsko. Svlačimo se za posebne prigode.
Susjedi su na putu. Ne možete ih ovako upoznati.
- Susjedi? - Naravno.
- Goli? - Naravno. Dan susjeda je.
- Izvolite, Brigitte. - Hvala.
- Dragi. - Hvala, ljubavi.
Za susjede!
Za susjede.
- Idem. - Zašto?
Neću se skinuti.
Skinite se, bit će vam manje vruće.
Nije mi vruće.
Dobro. Dosta mi je.
- Gdje mi je kaput? - Daj, mama!
Čekajte, Brigitte.
Nemojte. Ne možete sad otići.
Popijte sangriju.
Želim otići. U redu?
Oprostite, slučajno.
Ali...
Dajte da namočim haljinu.
Donesi mi spužvu i tople vode.
Ako želimo skinuti mrlju, moramo reagirati odmah.
Ja ću. Malo vode i spužva!
Morate je namočiti.
- Kažem ti da ću ja. - Slušajte...
Pogriješila sam i želim se iskupiti.
Skinite haljinu da je namočim.
Pusti me, dovraga!
Pozvala sam vas u svoj dom.
Pretrgala sam se da vas usrećim, da vidite sina. Potrudite se i vi malo.
Pusti me!
Rekla sam da me pustiš!
Dovraga!
Što je ovo? Što si vi umišljate?
Što joj je?
Ništa, želi ti pomoći. Vjeruj joj, daj joj haljinu.
Dosta je zafrkancije.
Daj. Ona će ukloniti mrlju.
Hajde. Ne brinite se.
Što radiš, mama?
Sama ću oprati haljinu.
- Ne mogu vjerovati! - Idem odavde.
- Što radiš? - Odlazim.
Ne! Ostat ću mrtav.
- A ja hoću živjeti. - Ne možeš ga iznevjeriti.
Nećemo uspjeti.
- Naravno da hoćemo! - Da!
Ne mogu je ja snimiti, kako da živim s tom traumom?
- Valérie? - Valérie što?
Zašto ne ti? Žena si.
Ne bi dala. Rekla je da neće ići na naše vjenčanje ako sam ja ondje.
Nemoj me ostaviti u pitonu.
- Što? - Ti si veterinar. Znaš pitone.
Stvarno mi idete na živce!
- Ovo nije moj problem. - Naravno da jest!
Učini to za sebe. Bar jednom nemoj zabrljati.
- Što sam zabrljao? - Sve.
Sve si zabrljao.
- Vozački ispit, studij medicine. - Svoj brak.
Jučer s mojom majkom. Sve.
- Sve. - Stani tome na kraj.
Budi uspješan za promjenu. Nemoj zabrljati.
Kakva luđakinja.
Ona je luđakinja.
Obitelji su komplicirane.
Molim?
Obiteljski su odnosi uvijek komplicirani.
Ona je luđakinja.
Gdje su?
Otišli su reći susjedima da mrzite Dan susjeda i da je ručak otkazan.
Ne mrzim ga. Samo ne želim biti gola pred strancima.
Ništa strašno. Ručat ćemo nas četvero, bit će lijepo.
Nema šanse.
Neću ostati ovdje ni trenutka više.
Zaključano je?
- Zašto su nas zaključali? - Ne znam.
To je suludo.
Valjda iz navike. I meni se jednom dogodilo.
Zaključao sam spremačicu na dva dana.
Suludo.
Bez brige, brzo će se vratiti.
Pa...
Sjednimo dok čekamo.
Hajde.
Jeste li za tabbouleh?
Tabouli.
Tabbouleh.
Ne, ljudi kažu tabouli.
Istina.
U pravu ste.
Nisam gladna. Hvala.
Vi fotografirate?
Da.
- Kakve? - Molim?
Kakve fotografije?
Erotske.
Meka erotika?
Tako je.
Da, gole žene.
- Da, uglavnom. - Baš imam sreće.
To su umjetničke fotografije.
Umjetničke fotografije s polaroidom.
Da. Samo jedan primjerak.
Kolekcionari to obožavaju.
Imaju starinski štih, poput obiteljskih fotografija.
Gole žene su kao obiteljska fotografija?
Tako je.
Izlažete li u galeriji?
- Naravno. - Gdje?
- Molim? - Gdje izlažete?
U Alžiru.
- Stvarno? - Da.
Nisu li Alžirci zgroženi fotografijama?
- Nipošto. - Mislim...
Oni su religiozni. S jačanjem islamizma...
Da, ali zapravo ne.
Vidite, postoje dva Alžira. Strogi Alžir.
Tradicionalni, južni Alžir, gdje glavnu riječ vode mule.
I slobodni Alžir.
Alžir...
kabrioleta, tuluma i tabletica.
- Čega? - Noćnih klubova.
Alžir... Vidite...
- Alžir plaža. - Tako je. Plaža.
Odvažni Alžir.
Svejedno, erotske fotografije...
Privlačnost je univerzalna.
Osobito kod žena.
Vi, na primjer.
Što?
Privlačni ste.
Stvarno?
Jako ste mi lijepi.
Molim?
Volio bih vas fotografirati. Nagu.
Pokušajmo. Skinite haljinu.
- Za umjetnost. - Ne! Zar opet?
Uvijek tražim dopuštenje.
Nisam paparazzo.
Ostavite me na miru. Na miru!
- Mogu li vam nešto priznati? - Ne.
Molim vas da me ostavite na miru.
Pustite me na miru.
Želio bih vam reći nešto vrlo osobno.
Počelo je... kad sam bio dijete. Imao sam devet ili deset godina.
Bili ste drukčiji od ostalih majki.
Sanjao sam vas.
Toliko sam maštao o vama da me nisu zanimale vršnjakinje.
Oduvijek sam vas volio, Brigitte.
Još vas volim.
Žao mi je.
Opraštate li mi?
Naravno.
Volim vas, Brigitte. Želim vas poljubiti.
Mogli biste mi biti sin.
- Želim vas. - Zašutite!
Neću!
Šutim 30 godina. Jeste li slobodni?
Nije u tome stvar.
Ne volite muškarce?
- Ne zato, ali... - Želim vas poljubiti.
Ne govorite to, Michel.
- Hoće li je poševiti? - Samo ne na mom berberskom tepihu.
Ovo je suludo.
To je za mene završilo.
- Želim te. - Prestani, Michel.
Prestani, Michel.
Napaljuješ me.
Makni ruke.
- Skini ovo. - Molim te.
Molim te.
- Skini haljinu. - Ne sada.
Da. Život je tako kratak. Pogotovo tvoj.
Molim te. Michel, prestani.
Stani.
- Ne ovdje. - Koga briga gdje?
Je li sve u redu?
Kvragu, radim! Jebote!
Radim svoj posao!
- Oprosti. - Ništa „oprosti“!
Bio je to genijalan potez!
Smiri se, Michel.
Neću!
Ja nisam gubitnik!
Ne, nisi.
Kad učinim nešto dobro, uvijek netko zasmeta! Kvragu!
Nisam gubitnik!
Evo!
Tko je rekao da si gubitnik?
- Pa... - Što se događa?
Što je ovo? Što radiš?
Pokušavam je fotografirati.
Zar ti nije lijepo, mama?
Ne želim se fotografirati gola.
- Čak ni ako bude ukusno? - Ne.
Imali bismo uspomenu na vas.
Pokušao me silovati.
Ali... Nisam.
Stvarno?
Šališ se?
Ti si poremećen. Napadaš bespomoćnu staricu?
Opet sam ti oprostio, a ti napastuješ moju mamu?
Ti si psihopat!
Čekaj!
- Ti si lud. - Šališ se?
Gubi se odavde! Hajde! Nevjerojatno.
Ne brini se.
Nisi gubitnik.
Nisam te smio tražiti ovo.
Ne vraćaj se! Gubi se odavde!
Čekaj u kuhinji.
- Što? - Hajde.
Stvarno? Zar si izgubio razum?
Jeste li ga izazivali? Dražili?
Nipošto.
Aha.
Oprosti.
Prijatelj ti je luđak.
Treba pomoć. Ne zovi ljude dok je taj divljak ovdje.
Bit ću oprezniji. Oprosti.
- Doviđenja. - Ne ostajete na ručku?
Ne, iscrpljena sam.
Želio bih da ostaneš. Molim te.
Želim ići kući.
Moram te nešto pitati.
Mora da je jako važno. Nisi me zvao na ručak 15 godina.
Prošli si se put ženio.
Što je ovaj put?
- Trebam... - Zašto si ga opet pozvao?
Veterinara?
Znam.
Sestra ti je rekla.
Što to?
- O Titiju. - Titiju? O čemu govoriš?
Nisam mu htjela nauditi. Nije htio pjevati.
Pročitala sam da slijepi kanarinci pjevaju bolje od drugih,
stoga sam zagrijala iglu na štednjaku.
Htjela sam izbjeći infekciju. Sirotan.
Probila sam mu oči.
Čuo se tihi „plup“ kao kad probiješ jaje lososa.
Valjda sam gurnula iglu preduboko. Počeo se tresti i umro mi je u rukama.
Nije odletio upoznati svoju obitelj?
Ne.
Ubila si ga. Ubila si Titija.
Tko bi rekao?
Osjećam grižnju savjesti već 40 godina.
Oprosti.
Bez riječi sam.
Kako si saznao za Titi?
Nisam.
Što si onda htio reći?
Pa...
Valentine?
Što s Valentine?
Sramim se svog postupka.
Kakvog postupka?
Neoprostivo je, no dozvoli da ti objasnim.
Bilo mi je nelagodno kod njezinih.
Pozvali su nas na ručak. I tvoj je tata bio.
Taj je ručak bio poput audicije.
Suđenje da vide odgovara li im naša obitelj.
Jesmo li dovoljno dobri za njih.
Njihov dom, posuđe, način razgovora, manire... Nismo imali izgleda protiv njih.
A što vi mislite o tome?
Brigitte!
Molim?
Što mislite o piramidi u Louvreu?
Piramida...
Gdje je toalet?
Lijevo iz dnevnog boravka.
- Hvala. - Nema na čemu.
Nisi valjda?
Ne znam što me spopalo.
Nisam bila svoja.
Odmah sam požalila, no bilo je prekasno.
- Sramota. - Naravno da me sram.
No što sam mogla?
- Nisam mogla priznati. - Odmah su znali tko je.
- Sutradan me ostavila. Bez objašnjenja. - Trebala sam poslati cvijeće i ispriku?
Zapravo, da.
Volio sam ih. Sjajni ljudi. Vrlo otvoreni.
- Neuštogljeni. Moderni. - Jako moderni u dvorcu.
Kakav idiotizam.
- Valérie. - Dosta. Ne razumiješ.
Nismo imali pune torbe novca kao oni.
Ali ste to pošteno nadomjestili.
- Valérie. - Što?
Mora li se sve vrtjeti oko novca? Ne možete osuđivati bogatije od sebe.
Ispričala sam se.
Ti si najviše dobila time. Možda bi oženio Valentine.
Ja se nisam usrećila.
Kakav idiot.
Jesi li luda?
- Mama ti je, ali je svejedno idiot. - Hej!
Mogu li dobiti prostora za reakciju na informacije koje su me pogodile?
I meni je to grozno.
- Oprosti na empatiji. - Je li ta empatija korisna?
Sretni? Vi ste se posrali, a viče na mene.
- Tko bi rekao? - Što?
Tko bi to rekao za jednu staricu.
Jesi li je vidio?
Koga?
Valentine? Jesi li je vidio nedavno?
Ne.
Kad si onda saznao što sam učinila?
Nisam znao.
Što si mi htio reći?
Ne osjećam se dobro. Trebam vode.
Naravno, dušo.
Tako mi je žao!
Kako se osjećaš, dragi?
- Moram zapaliti. - To nije odgovor.
Prestani odlučivati umjesto mene.
Oprosti, draga.
Hajde, zapali. Puši ako ti pomaže.
Tko je ova žena?
Ne želim je vidjeti ni čuti.
Moraš se vratiti. Margaux treba fotografiju.
- Ne mogu. - Možeš, dragi.
- Moraš. - Imam ideju.
Odnesi joj vode.
Ubacimo ovo.
Pomiješamo s vodom.
Anestetik za konje. To bi uspavalo konja.
Ima li okus?
Nemam pojma.
Ne, u redu je, nema okusa. Kvragu, jebote! Glup sam!
Kvragu!
Potrošio sam dozu.
Kvragu.
Kakav idiot, dovraga.
Nema više.
Jako me sram.
Razgovaraj sa mnom.
Dobro.
Jesi li bolestan?
To ne bih mogla podnijeti.
To ne treba priuštiti majci.
Začepi, molim te.
Ovo je najteža molba koju možeš uputiti mami.
Riječ je o mom rođenju.
Kako da to kažem?
O mom podrijetlu.
Zaboga.
Znaš za g. Gilleta.
Što?
Moj je život prokletstvo. Prokleta sam.
Što s g. Gilletom?
Jednom. Spavala sam s njim samo jednom.
Čekaj... Spavala si s g. Gilletom?
Naravno. Ti si njegov sin!
Ali te volim.
I tvoj te otac volio.
Volio te kao da si njegov.
Naravno, isprva smo se mučili.
Smatrali smo te kopiletom.
Bilo nam je teško gledati kako se motaš po kući.
Posebno jer smo jako voljeli tvoju sestru. Trebalo nam je vremena da te prihvatimo.
Ušao si u našu obitelj nepozvan.
Moraš nas razumjeti.
Zato te nikad nisam držala.
Nisam te mogla poljubiti.
Nisi mi se gadio ti, već onaj prokleti Gillet.
Taj šupak, ta svinja, taj seronja.
Oprosti, ne smijem tako, ipak ti je otac.
Ali taj je tip svinja!
Jednom me poševio i nestao!
Zamisli kako sam patila.
Zamisli što sam prošla zbog tebe.
Sad bi me bilo lako osuđivati.
Ne možeš tako osuđivati druge.
Ali kad si završio srednju školu, kunem se,
doista se kunem,
tvoj je otac rekao...
Ovaj... Moj je muž rekao:
„Čak mi je drag taj klinac.“
To je rekao. Kunem se.
I ja te volim.
Volim te gotovo koliko i tvoju sestru.
Obećavam ti.
Oprostila sam ti i volim te.
G. Gillet?
Znala sam.
Znala sam da ćeš me jednoga dana pozvati na odgovornost.
Sad...
sam platila.
Platila sam.
Možemo krenuti ispočetka, zar ne?
Izgradit ćemo lijep odnos na dobrim temeljima.
Čvrstim temeljima.
Molim te da se ne mičeš.
Zašto?
Neke stvari čovjek mora učiniti u miru.
U redu.
Michel.
Ne! Ne želim ga više vidjeti!
Ne uživam u ovom, ali nemam izbora.
- Što? - Trebam fotografiju tvojih genitalija.
Molim?
Fotografiju genitalija.
Je li to za Alžir?
Ne, za mene. Nemam izbora.
Valérie, što se događa?
Želi živjeti, Brigitte.
Zar si poludio? Jesi li na drogama?
Začepi, mama!
Ne!
Želiš se osvetiti? Želiš me poniziti?
To je ovo? Mrziš me?
- Povuci gaćice. - Sklisko je.
- Prvo povuci najlonke. - Ne nosi ih.
- Iznad gaćica su. - Znam redoslijed oblačenja!
Što je bilo?
Brigitte?
- Brigitte? - Mama?
Jeste li dobro?
Ne! Prestanite s tim, Brigitte.
Ne slažem se s ovim.
- Uopće. - Gospođo?
Srce joj je stalo. Izgleda mrtvo.
- Jesi li dobro? - Nije mi dobro.
- Što se događa? - Vrti mi se.
- Srce mi juri. - Tvoje srce?
Proradilo je.
- Proradilo je! - Kuca!
Dragi moj!
Proradilo je!
Oživjeli smo je, no bilo je gusto.
Vodimo je u bolnicu. Možete za nama autom.
Doći ću joj za koji dan.
Sve mi je još svježe.
Treba mi vremena.
Njezine gaćice i najlonke. Bile su na podu.
Stvarno?
Je li on dobro?
Da, bez brige.
Sve mu je ovo šok, pa je uzeo previše sedativa.
- Blizak je mojoj svekrvi. - Dobro. Vozimo je na prijem.
Hoćemo li i mi proraditi?
Ne znam.
Želiš li to?
Čini se.
Hoćemo li napraviti dijete? Možda nam je to nedostajalo.
Oprosti, zar ne misliš da je prekasno?
Nipošto. Mnogi postanu očevi u tvojim godinama.
Dijete da, ali ne znam mogu li živjeti s majkom.
Naravno. To je kompliciranije.
- Hvala što si bila uz mene. - Učinila bih isto da se ponovi.
Jean-Louise!
Dušo!
Prijevod titlova: Filip Lažnjak