Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
- Vi kunne tage væk næste weekend. - Hvorhen?
- Det ved jeg ikke. Trouville? - Deauville-forstæderne?
Eller måske Honfleur. Det er en sød by.
- Ikke? - Ja.
Vi finder et dejligt hotel, spiser middag på havnen. Fisk og skaldyr.
- Kom du? - Vandreture, massage...
- Hvad? - Hvad mener du med "hvad"?
- Jeg er ikke med. - Jeg spørger, om du kom.
Ja, hørte du ikke det?
- Jo, det gjorde jeg. - Hvad så?
Altså, jeg kom ikke.
Du snakker altid efter sex.
Du småsnakker.
Du er helt opstemt.
Hvad klager du over? Prøver du at gøre mig sur?
- Beklager, at jeg føler mig godt tilpas. - Ja, det gør du.
Som en, der er færdig med en opgave.
Eller har overstået husarbejdet.
- Foretrækker du, at jeg surmuler? - Ja, det gør jeg ærligt talt.
- Jeg føler, jeg lever på en løgn. - En løgn?
- Ja. Undskyld. - Virkelig?
- Jeg er træt af at kneppe i mørke. - Du vil altid have lyset slukket.
Ja, det hjælper.
- At tænke på en anden? - Nej.
Det er rart at vide.
Jeg tænkte på os før i tiden.
Jean-Louis.
- Vi har været sammen i ti år. - Det ved jeg.
Et forhold handler om vilje, kompromiser, tålmodighed.
Ikke kun om lidenskab. Det burde du vide i din alder.
Hvis du vil ødelægge alt på grund af din fjollede nostalgi, så gør det.
Du er så egoistisk.
Hvorfor lyver du? Hvorfor faker du dine orgasmer?
Er det at lyve?
- Beklager, det er en løgn. - Jeg beskytter os. Dig.
I mellemtiden håber jeg også, at det bliver som før.
Stil mig ikke spørgsmål, du ikke vil stille dig selv. Okay?
Hvordan forbedrer vi så sexlivet?
Elsker du mig?
Elsker du mig stadig?
Jeg kan spørge dig om det samme.
Lad os ikke skændes på den måde. Det er uværdigt. Vi er ikke amerikanere.
Så du bestemmer, hvornår vi er ærlige, og hvornår vi ikke er.
- Hvor er du bare irriterende! - Sikkert.
- Du er trættende. Vi kan ikke tale sammen. - Og du formår altid at ødelægge alt.
Du pisser mig af.
Vi må bestille værelse i Honfleur snart. Det er en helligdagsweekend.
Jean-Louis, brug dæmper-pedalen.
- Godaften. - Godaften.
- Har du travlt? - Ja.
Vi kan gøre det hurtigt.
- Tak, jeg er ikke på udkig efter noget. - Fordi du har fundet det?
Nej, fordi...
Jeg skal hjem. Jeg går bare med hunden.
Hvor er hunden?
Den er vist gået i forvejen. Den stikker af, når den kender vejen hjem.
I modsætning til dens herre. Hvor meget har du på dig?
Sjovt, jeg har altid tænkt på, hvor meget du betalte.
- 80 for et knald, 50 for en sutter. - Sutter?
Et blowjob.
Nå ja.
Nej, jeg...
Nej, det tror jeg ikke.
Jeg tror ikke rigtigt, det er min stil.
Jeg ser ikke mig selv...
Og så i skoven og alt det der.
At sætte en pris på det er...
Vent.
- Vent. - Hvad er der?
Jeg har en hårnål.
Fandens!
Din vielsesring sidder fast i min hårnål.
Prøv at fjerne din ring.
- Det går ikke. - Den skal smøres.
Nej, jeg gør det. Undskyld.
- Sådan. - Godt.
- Værsgo. - Tak.
- Undskyld. - Det er, hvad der sker.
- Er det? - Nå, videre.
Det er fint. Bare rolig.
- Vil du ikke have udløsning? - Jo, ideelt set.
Men det er okay.
Du kan beholde de 50 euro.
Okay.
- Mange tak. - Vi ses snart.
Det er den vej.
- Hvad? - Vi kom derfra.
- Derfra? Okay. - Ja.
- Tak. - Det var så lidt.
- Farvel. Ja. - Vi ses snart.
Hvor har du været?
- Ude for at trække lidt frisk luft. - Frisk luft?
Tror du ikke, jeg ved det?
Du stinker af cigaretter, skat.
Øjeblik.
- Goddag, hr. Bordier. - Tak, Virginie.
Vi fjernede videoen fra YouTube, men den gik viralt.
De deler det altid. Den ligger på WhatsApp, og hvad ved jeg.
Hele skolen har set den. Sluk telefonen.
- Ingen skulle have set den. - Det er ikke problemet.
Respekter din familie, hvis ikke dig selv.
- Jeg går ikke til flere forældremøder. - Bare rolig.
Deres familie har ret til at blive glemt.
Mit job er at håndhæve denne ret. Legalt og rent teknisk.
Mine folk sørger for, at videoen forsvinder. Okay?
Bare rolig. Nå, Marie...
Hvad hedder din...
...partner i den video?
Théo de Challonge.
Théo de Challonge. Godt.
Clément Boursier.
- Godt. - Hugo Pélissons.
Louis d'Esclapière.
Vi sender et brev til forældrene og prøver at nå frem til en aftale.
I mellemtiden kigger vi på alle platforme, videoen kan være delt på.
Husk TripAdvisor.
Hvad?
- Hun er bedømt på TripAdvisor. - Hvor mange stjerner?
- Er det ikke ligegyldigt? - Jo, undskyld.
Du kommer til at betale for det her med din opsparing.
- Nej. - Jo!
Jeg forstår ikke den generation. De udstiller altid sig selv.
Intet indre fristed, intet privatliv.
Jeg er uenig. Da den dreng...
Da de drenge delte videoen, respekterede de ikke et privat øjeblik.
Hvad? "Respekterede de ikke?"
Hun gik i seng med fire fyre. Betyder det intet?
Jeg tænker, at hun måske ubevidst forsøgte
at ramme Dem, hvor det ville gøre mest ondt.
- De er advokat, ikke psykiater. - De kan få brug for begge dele.
En advokat kan også have brug for en psykiater.
- Sandt nok. - Rejs dig op.
Hr. La Rochène.
Tak.
Okay. Ikke særlig stilfuldt. Upassende for en japansk restaurant.
- Et kinesisk-ejet japansk sted. - Det vidste jeg ikke. Det giver mening.
Hvorfor? Er kinesere mindre stilfulde end japanere?
- Nej, det ville være racistisk at sige. - Tænker du aldrig racistisk?
- Jeg forsøger at undgå det. - Samme her. Det er en kamp.
Jeg bilder mig ind, at jeg ikke ville kæmpe imod, hvis jeg var racist.
- Men du har stadig racistiske tanker. - Det en indre debat.
Jeg er aldrig enig med min racistiske tanke.
Men venstrefløjsflipperen har lige sagt, at kineserne ikke er stilfulde.
Det sagde jeg ikke. Jeg har lov til at mene,
at en nøgen fyr i mit glas er vulgært. Det gør mig ikke til racist.
Men det er okay at få et blowjob af en trans.
Når jeg betror dig noget, bør du ikke... Jeg vidste ikke, han var trans.
Det er hele pointen. "Jeg vidste ikke, han var trans."
- Jeg troede, han var transkønnet. - Så er det okay.
Nej, det er ikke okay.
Jeg har angst. Som om jeg ikke kan styre ting.
- Jeg har mistet en klient. - Måske er du udbrændt.
Jeg ved ikke, om jeg frygter depression eller har angst, fordi jeg er deprimeret.
Kyllingen, ægget?
Hvad kom først?
Ægget...
...eller kyllingen?
- Da Carole forlod mig... - Sushi-forårsruller?
Det er til mig.
Tak.
Skørt. Jeg ender altid under spottet.
- Du er her ikke med en kvinde. - Du har hår. Du forstår det ikke.
Spots burde forbydes i offentlige rum.
Føler du nogensinde, at dit liv ikke er virkeligt?
Det var, som om jeg forlod min krop
og så mig selv gøre ting, leve mit liv, men det var ikke virkeligt.
Nej, det var virkeligt, men falsk.
Ja, sådan var det.
Som om der var forskel på sandhed og virkelighed.
Mit liv er virkeligt.
Men det er falsk. Er du med?
Som om du levede på en løgn, men ikke vidste, hvad løgnen var?
- Ja, præcis. - Nej, det forstår jeg ikke.
Det er en kæmpe løgn. Jeg kan ikke lade som om mere.
- Ikke engang med min kat. - Din kat?
Min kat.
Det er en farce. Tænk på det.
Jeg fodrer den og holder den fanget. Den elsker mig ikke.
Det er Stockholm-syndromet.
Det er ikke sødt, når den gnubber sig op ad mig.
Den kat er en tragedie. Den er Natascha Kampusch.
De gør det ikke af kærlighed.
De markerer deres territorium med duftstoffer.
Endnu værre. Vi lyver, finder på historier.
Natascha Kampusch gnubbede sig næppe mod Wolfgang Přiklopil.
Ikke på eget initiativ.
Du er virkelig sær.
Er det ikke sært at kende navnet på hendes bortfører?
Okay.
Men jeg taler kun om mig selv. Hvordan har du det? Hvad med arbejdet?
Det er det sædvanlige.
Brækket bækken, indvoldsorm, aflivning.
Okay.
Jeg har ikke lyst til at være nogen steder.
Det lyder morbidt. Måske ønsker du bare at dø.
Undskyld.
Maskinen virker vist ikke.
- Hvad er der galt? - Jeg bad om min puls.
- Der er intet. - Måske er det sensorerne.
- Men bare hjertet slår, ikke? - Jo.
Jeg vil gerne vide, om jeg presser mig selv.
Jeg har løbet i 45 minutter uden at få åndenød.
Det er farligt at presse sig for hårdt.
Okay. Lad mig prøve.
Undskyld.
Den virker.
Ja, det er typisk. Måske har jeg for meget sved på hænderne.
Ja, det er nok det. Okay.
Træning er godt, men vi må lære at slappe af.
Tak.
Michel? Det er mig. Kan du kigge forbi?
Jeg har det dårligt.
Nej, det haster. Kom nu.
Tak. Vi ses snart.
- Det tog dig en evighed. - Virker klokken ikke?
Kom ind.
- Jeg sagde, det hastede. - Derfor skyndte jeg mig.
Hvad så?
- Hvad sker der? - Jeg tror, der er noget galt.
Det tager lidt længere tid. Det er til katte.
Lille pote.
- Tja. Den ser ud til at være i stykker. - Lyt til mit hjerte.
Jeg lytter.
- Nej, lyt til mit hjerte. - Ja, okay. Så gør jeg det.
Hvad sker der?
- Jeg forstår det ikke. Fryser du? - Nej.
- Sveder du? - Nej, jeg er bare varm.
- Varm. - Ved du ikke, hvad det betyder?
- Varm som i klam? - Nej, varm som varm.
Jeg ringer til en læge. Tak, fordi du kom.
- Hvad har du spist? - Japansk.
Nå, ja. Giv mig din arm.
Det er ufatteligt. Sid ned.
Hør nu her. Du er ikke min patient, så jeg vil ikke lyve.
Jeg ved ikke hvorfor. Det er utroligt, men dit hjerte slår ikke.
Det forstår jeg ikke.
Det er, som om din hjertemuskulatur ikke trækker sig sammen.
Er det alvorligt?
Altså, når man er død, betyder det ikke noget, men når man er i live...
...er det bekymrende. Læg dig lige ned.
- Hvorfor? - Jeg må genoplive dig.
Jeg kan jo røre mig.
Jeg vil hellere brække dine ribben end se dig dø.
Men jeg er ikke død!
- Jeg taler til dig. - Jeg forstår ikke noget længere.
Jeg er dyrlæge, ikke kardiolog.
- Jeg er her, fordi jeg kan lide dig. - Findes der fortilfælde?
Ja, cikaden kan ligge begravet i syv år, før den liver op igen.
Fjollet. Den lever kun i fire uger.
Det er lige meget.
- Har du sagt det til Valérie? - Nej, bestemt ikke.
- Hun er din kone. - Ja.
Forholdet er anspændt. Er jeg syg, får hun overtaget.
- Så bliver jeg hendes projekt. Og... - Hun er skør.
Nej, hun er ikke skør. Det må du ikke sige.
Hun arbejder med sig selv. For at forbedre sig. Hun mediterer.
Det forklarer røgelsen. Det er giftigt.
Økologisk mad hjælper ikke, hvis man forgifter sig med røgelse.
Og hvad så?
Hvad nu?
- Jeg kører på hospitalet. - Okay.
- Hvad vil de gøre? - Det ved jeg ikke.
Starte dit hjerte med en defibrillator.
Du bliver intuberet og kommer i respirator.
Jeg trækker vejret.
Eller også lægger de dig i medicinsk koma.
- Hvorfor? - For at bringe dig til live igen!
Sig noget mere normalt.
Du er unormal. Du er død, men du bevæger dig.
- Synes du, det er normalt? - Jeg er ikke død!
Jeg kan se, du ikke er død. Det ved jeg, men...
- Råb ikke af mig. Jeg forstår det ikke. - Hvad sker der?
- Hvorfor råber I? - Det gør vi heller ikke.
- Du råbte: "Jeg er ikke død." - Fordi det er han ikke.
Jeg ville ikke råbe, hvis jeg var død. Du vrøvler, Valérie.
Når du tilføjer mit navn i slutningen af en sætning, er der normalt noget galt.
- Hvor skal I hen? - Ingen steder.
Skal I ikke? Laver du sjov?
Hvad har du om halsen der?
- Hvad skjuler du for mig? - Intet, Valérie.
Er du smittet med noget?
- Vi bør fortælle hende det. - Hvad?
Ikke noget. Der er intet at fortælle. Hører du? Intet.
Hun har ret til at kende sandheden.
- Hvad laver hun? - Hun er skør.
- Nå, nu er hun skør? - Skal jeg dø?
- Jeg kan ikke finde mine nøgler. Lås op. - Så sig, hvad der sker.
- Vi bør gå nu. - Giv mig dine nøgler.
- Fortæl mig nu, hvad der er galt. - Han fik hjertestop.
- Hvornår? - Nu.
- Lige nu. - Hvad?
Hans hjerte slår ikke. Vi må af sted.
- Dit hjerte slår ikke. - Nej.
- Lad mig tage din puls. - Der er ingen, så det kan du ikke.
Det overrasker dig.
Hvad?
At du er hjerteløs.
- Jeg vil ikke tale om det. - Er du bange? Hvorfor?
Du mediterer to timer om dagen, aer grøntsager, taler med blomster.
Du får ocarina-undervisning!
Er du færdig?
Lyt nu til mig. Prøv at tænke anderledes.
Der findes måske svar et andet sted end i dit lille kartesiske felt.
Jeg orker ikke det her.
Jeg beder dig. Se det som en chance for at få styr på tingene.
- Lyt til dit hjerte. - Undskyld mig.
Jeg tror, der er meget sandhed i det, du siger, men jeg er videnskabsmand.
- Han skal omgående på hospitalet. - Nej, jeg vil bare væk herfra!
Hvad vil du på skadestuen? Tror du, de har en forklaring?
- Det er et mysterium. - Giv mig nøglerne.
- Nøglen findes i dit indre. - Kom nu.
- Du glemte nøglerne i døren. - Drop symbolikken.
Det gjorde du virkelig.
Sikke en besked! En freudiansk fortalelse! Du kan ikke ignorere sandheden.
Tal til mig. Sig mig, hvad du føler inderst inde.
Du ordner altid folks fortid. Nu bør du tage dig af din egen.
Ikke sandt?
Jeg ringer til Margaux og får en tid.
Ikke Margaux. Den skøre. Din guru.
Hun er holistisk life coach, ikke guru.
Hun har hjulpet mig til at få det bedre.
- Jeg foretrækker hospitalet. - Hvor du ender med slanger overalt?
Det her er ikke motorvanskeligheder. Michel?
Okay, du er alligevel død,
så fra et lægeligt synspunkt kan det næppe skade.
I værste fald begynder dit hjerte at slå.
Jeg ringer til Margaux.
Selvfølgelig.
- Det var godt, I kom. - Tak, fordi du tog imod os straks.
- Jeg kender dig, hr. Bordier. - Nej.
- Jean-Louis! - Glem det. Jeg er vant til tvivlere.
Især mænd.
De hader forvirring. De vil have det enkelt.
Men enkle ting findes ikke.
Din arm.
- Din arm. - Din arm.
Ingen puls. Det er enestående.
Enestående.
Dit hjerte slår.
- Nej, det er problemet. - Ikke dit fysiske hjerte.
Vi har to hjerter. Et fysisk og et kosmisk.
- Der ser du. - Valérie.
Undskyld.
Dit kosmiske hjerte slår, men er ikke forbundet med det fysiske.
Ganske enkelt. Ikke længere.
Det sender ikke det afgørende signal fra din karma,
så dit fysiske hjerte slår ikke i brystet.
Dit kosmiske hjerte...
...er fanget af Karunga.
Hvad er det?
Karunga kan sammenlignes med skærsilden i vores jødekristne traditioner.
Ganske enkelt.
Du befinder dig mellem to verdener, og der er to udveje.
Du skal vælge den, der er en indgang.
En indgang til dit fysiske hjerte, selvfølgelig.
Selvfølgelig, ja.
Karungaen spøger man ikke med.
Det er en magt, som hersker over alt, også mig.
Karunga kan helbrede og befri dig, men også slå dig ihjel.
Jeg er her for at redde dig.
- Godt, så lad os få det overstået. - Du må hjælpe mig.
Vil du det?
- Ja. - Valérie.
Undskyld.
- Vil du hjælpe mig? - Ja, okay. Lad os komme i gang.
Følg med.
Kom.
- Så hvad venter du på? Gå nu. - Kom.
Ufatteligt.
Kom.
Sid ned.
I cirklen?
Ja, nemlig.
Kald det en cirkel, om du vil.
- I har et dejligt hjem. - Tak.
- Valérie. - Undskyld.
Et smukt klaver. Du kan spille. Fauré.
Jeg elsker det.
En skam, du ikke blev professionel.
Valentine?
Valentine, hvad?
Din første kæreste sårede dig.
Hun knuste mit hjerte.
Jeg græd i seks måneder. Jeg brugte syv uger i dyb søvnterapi.
Ja.
Ingen familiebilleder, ingen billeder af din mor.
- Er hun død? - Nej.
Undskyld. Du ser hende ikke så tit.
Hun var hård ved dig, da din søster stjal fra hende.
Hun gav dig skylden.
Hun slog dig med ledningen til yoghurtmaskinen.
- Det var almindeligt i 70'erne... - Yoghurtmaskiner?
Nej, at slå sine børn.
Det var den første uretfærdighed, du oplevede.
Men...
Du led enormt.
Det var ingenting.
Hold op med at underspille din primalsmerte.
Problemer med kvinder?
På en homoseksuel måde?
Næ.
På en kvindefjendsk måde.
Næ.
- Jeg mener, ja. - Valérie.
Undskyld. Men ja.
Ja?
- Næ. - Nej?
Det tror jeg ikke.
Kom.
- Alt i orden? - Ja.
Jeg redder dig.
Hvor ved du alle de ting fra? Har du fortalt hende det?
Mig? Du har aldrig fortalt mig det.
- Rart at vide, at du stoler på mig. - Valérie.
Undskyld.
- Du har et problem med din mor. - Virkelig? Jeg ser hende aldrig.
Nemlig. Hvorfor?
Hvorfor? Det ved jeg ikke. Vi ses bare ikke.
Når vi gør, er det kompliceret, så derfor ses vi ikke.
Livet er ikke et bånd, man bare kan slette.
Hun mener dit job.
Valérie, så er det nok!
Du skal se din mor igen.
- Virkelig? Hvorfor? - Du må komme igen sammen med hende.
Vil du se min mor?
Din mors kilde.
Min mors kilde? Hvad er det?
Det sted, hvor du... kom ud.
Altså...
Jeg ved ikke... Mener du hendes... Ja.
Jeg kom ud som alle andre. Via hendes vagina.
Jeg vil se den.
- Hendes vagina? - Ja.
Det er umuligt. Det kan jeg ikke bede hende om.
- Hvorfor? - Hun er 82 år gammel.
- Jeg beder hende ikke vise... - Sine kønsdele?
Ja.
- Så et foto. - Tror du, jeg har billeder af den?
- Så må du tage et. - Det kan du ikke bede mig om.
Jeg beder ikke min mor om lov til at tage sådan et billede.
Så dør du. Farvel.
- Vent! - Du kan ikke bare gå.
Ser Karunga ikke kilden, får vi ikke dit hjerte i gang.
Kan Karungaen ikke klare det selv?
Det virker gennem mig. Jeg er dens øjne. Helt enkelt.
Hvordan skal jeg gøre det?
Efter fire år. "Mor, giv mig et billede af din fisse."
- Ikke digitalt. - Hvad?
- Jeg skal bruge noget materielt. - Det må du ikke bede mig om.
Du har tre dage. Om tre dage er du død.
Vis mig kilden, Jean-Louis.
Er du okay?
- Jeg havde mareridt. - Det ser ikke sådan ud.
Det virker vist.
Og dit hjerte?
Stadig intet.
DAG ET
Hvordan kendte hun til Valentine?
Særlige evner? Det sludder tror du vel ikke på?
Hun nævnte ting, jeg aldrig har fortalt nogen.
Du er tosset. Du er irrationel.
Mit hjerte har ikke slået i 18 timer. Kan du forklare det rationelt?
- Det giver ikke mening. - Selvfølgelig ikke!
Intet giver mening. Jeg må finde svar et andet sted. Mening!
Hvem bekymrer sig det?
Hvordan vil hun starte dit hjerte?
- Hun vil... - Hvad?
Hun vil se min mors...
- Det hørte jeg ikke. - Hun vil se min mors vagina.
Hvad? Vil hun se din mors vagina?
- Din mors vagina? - Eller et billede af den.
Et billede af din mors vagina?
- Vil du gøre det? - Selvfølgelig.
Du er vanvittig.
- Det kan du ikke byde din stakkels mor. - Nej, selvfølgelig ikke.
- Sikke en lettelse. - Derfor tænkte jeg på...
Ja?
- Hvad? - Dig.
- Hvad med mig? - Kan du ikke spørge hende?
- Du må være sindssyg. - Du er læge.
Jeg er dyrlæge, ikke læge.
Præcis. Jeg kan ikke selv bede mor om det.
Du er rablende skør. Hold nu op, Jean-Louis.
- Det gør jeg altså ikke. - Du har kendt hende altid.
- Jeg har ikke set hende længe. - Og hvad så? Gør det for min skyld.
Du må redde mig.
Du kan da ikke bede mig gøre sådan noget.
Hvem gav dig husly, da Carole skred? Hvem lånte dig penge til at købe en hest?
Hvem har hjulpet dig i årevis?
- Det har du. - Hvad har du gjort for mig?
- Jeg er din ven. - Men du vil ikke fotografere min mor.
- Hvad så? - Han vil ikke.
Kom her.
Din bedste ven dør. Vil du ikke redde hans liv?
Det her er jo latterligt.
- En freudiansk spåkone. - Hun er ikke spåkone.
Jeg dræber dig, hvis du ikke redder ham. Fatter du det?
Jeg skærer din hals over og din pik af! Og voldtager dit luftrør med den.
- Laver hun sjov? - Nej.
Hvad skal jeg gøre? Dukke op med dessert og bede hende tage tøjet af?
Vær nu ikke vulgær. Vi besøger hende i dag.
- Hvor? - Hos hende. Om to timer.
Se. Det er enkelt. Du behøver ikke gøre noget.
Bare tryk på knappen.
Se!
Her. Aktiver blitzen.
- Den får du brug for. - I er vanvittige.
- Jeg vil ikke bruge polaroid. - Digital duer ikke.
- Det er ikke det, der er problemet. - Kom nu.
I er vanvittige.
- Ja? - Ja. Mor, det er os.
- Du er ikke alene. - Nej, jeg er sammen med Valérie.
- Nå, okay. - Hvor venligt.
- Jeg åbner. - Ja, vi ses.
Hej, mor.
- Hejsa. - Hvordan går det?
Kom ind.
Hej, Brigitte.
Goddag, Valérie.
Er de til mig?
- De er fra Jean-Louis. - Det er for meget.
Slet ikke.
- Her lugter af suppe. Deprimerende. - Stop det.
Sid ned.
Det kom pludseligt, så jeg er helt uforberedt.
Nå?
Hvorfor er du her?
Du har ikke ringet i fire år.
Hold nu op, mor. Jeg har da ringet.
- Hvornår? - Mange gange. Du er aldrig hjemme.
- Du skulle have lagt en besked. - Den er optaget, når du er hjemme.
- Er den? - Altid optaget.
- Hvordan får dine venner fat på dig? - Men alligevel, fire år uden et ord.
Jeg kan ikke huske sidst, vi sås...
Jeg kan ikke huske det.
Det er sandt, at Valérie er ældre end dig, men du har kun en mor.
Mor, det vigtigste er, at vi ser hinanden.
- Ja. - Vi ses jo nu.
- Ja. - Sådan er det.
Nå?
Hvad kan jeg gøre for dig?
- Jeg venter ingen gæster. - Overraskelse. Jeg lukker op.
Hallo? Ja. Jeg åbner. Tredje sal.
Det er kun tre år.
- Undskyld? - Din søn og jeg. Fem års aldersforskel.
- Det ved jeg. Hvorfor siger du det? - På grund af det, du sagde.
Det forstår jeg ikke.
Glem det.
- Hvad? - Det er lige meget.
Det her er lidt underligt, mor.
- Virkelig? - Ja.
Kom.
Se nu der!
Goddag.
Kan du huske Michel?
- Nej. - Michel Verdoux.
Vi gik i mellemskolen sammen. Han er dyrlæge nu.
Michel Verdoux.
Ja, det husker jeg.
Michel ville gerne se dig.
Nemlig.
Meget gerne.
Det er da rørende, ikke?
- Ikke, Brigitte? - Jo.
Det er det.
Ja.
Hvorfor besøger I mig?
Fordi det er Michels fødselsdag.
- Virkelig? - Han bliver 42 i dag.
Tillykke.
Tak.
Gæt, hvad han sagde, da jeg spurgte ham, hvad han ville lave.
- Det ved jeg ikke. - "Jeg vil gerne besøge din mor."
- Virkelig? - Ja.
- Det sagde jeg. - Ja.
Hvorfor ville du besøge mig?
- Fordi jeg godt kan lide dig. - Tak.
- Jeg har gode minder om dig. - Det er godt.
- Jeg skal på toilettet. Jean-Louis... - Jeg viser dig, hvor det er.
Stå nu ikke bare der.
Tak.
Hvad med dig?
Har du det godt?
Fint, tak.
Du har lavet mad.
Ikke rigtigt.
Det er bare tarama.
Taramaen.
Nej, i Grækenland siger de bare tarama.
Det tror jeg ikke.
Jo.
Okay.
Har du ondt nogen steder?
Næ.
Min ryg smerter lidt, når jeg står op om morgenen.
Javel.
Din ryg gør ondt.
- Det er tiden om morgenen. - Det kan være alvorligt.
Nej, det forsvinder, når jeg står op.
Vidste du, at de fleste rygproblemer har gynækologiske årsager?
Virkelig?
- Ja. - Men du...
- Er du læge? - Gynækolog.
Jean-Louis sagde da dyrlæge.
Jeg er dyrlæge og gynækolog.
Mener du, at du er dyregynækolog?
Præcis.
- Findes det? - Selvfølgelig.
- Jeg kan undersøge dig. - Undskyld?
- Jeg kan undersøge dig. - Nej, tak.
- Det bør gøres. - Jeg har ikke lyst.
Heller ikke jeg. Det kan hjælpe på ryggen. Kom nu. Vis mig det hele.
- Hvad? - Jeg undersøger dig lige. Tag tøjet af.
- Foran dig? - Det er mit job.
Nej, jeg er for genert.
Det skal du ikke være. Jeg er dyrlæge.
Det er sødt af dig, men jeg vil ikke have, du rører mig.
Jeg skraber, jeg rører ikke. En smear-prøve tager kun to minutter.
Du må ikke insistere.
- Tag nu tøjet af. - Hold op! Jeg vil ikke.
Tag tøjet af.
Nej, men... Jean-Louis!
Jean-Louis!
Er du gået fra forstanden? Slip mig, dit svin!
Hjælp!
Er du okay, mor?
Den mand er vanvittig.
- Han er fuldkommen vanvittig. - Hvad skete der?
- Din ven er vanvittig. Han overfaldt mig. - Gjorde han? Det må du undskylde.
Han ville tage en smear-prøve! En dyrlæge!
- Har du fået en for nylig? - Er det ikke ligegyldigt?
- Nogen rygsmerter? - Stop så. Er du gået fra forstanden?
- Rolig nu. Han mente det godt. - Han overfaldt mig!
Hvorfor tog du ham med?
Jeg må lige komme mig, før vi spiser frokost.
- Det nytter ikke noget. - Du har ret.
Glem det, mor.
- Tag det roligt. Hvil dig lidt. - Jeg var så glad for at se dig igen.
- Undskyld, Jean-Louis. - Nej, det er os, der undskylder.
Det gør ikke noget. Vi finder en anden løsning.
Hvad mener du?
Tag det roligt. Få hvilet dig lidt. Pas på dig selv.
- Jeg tager en lur. Det gjorde mig oprevet. - Det forstår jeg godt.
- Hvil dig nu lidt. Undskyld. - Farvel.
- Farvel, Brigitte. - Farvel, Jean-Louis.
Farvel. Pas på jer selv.
- Jeg føler mig skyldig. - Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Sikke en idiot.
- Hvad så? - Hun er chokeret.
- Er hun? - Selvfølgelig.
- Hun er helt ude af den. - Undskyld.
- Det gør ikke noget. - Jo, det gør.
- Det var ikke vigtigt. - Ja. Hør nu her.
Det er min bedste vens liv.
Hvad gør du nu?
Tager hjem. Jeg gjorde, hvad jeg kunne.
Det går nok. Vi finder en løsning.
- Hvad med hospitalet? - Det emne er uddebatteret.
- Jeg skaffer en vogn. - Det gik helt galt.
Hun blev sur over det med tamaraen.
- Tror du det? - Hun klappede i som en østers.
- Karine, sort Lexus. DT930 - DY. Der går 27 minutter.
- Syv og tyve minutter? - Private hybridbiler er sjældne.
- Okay, det er fint. Jeg venter. - Okay. Farvel.
- Okay. - Ja.
Vi tales ved. Farvel.
- Farvel, så. - Farvel.
Havde du mareridt igen?
Mor.
DAG TO
Hvad laver du?
Tror du, at Margaux er idiot?
- Hun ser alt. - Se.
Den eller den her?
Hvad jeg skal sige? De er begge fine.
Måske den dér. Zoom ind.
- Jeg ville vælge den der. - Nej.
Den her.
Den ser bedre ud.
Men den er mere din mors stil, ikke?
- Måske, ja. - Kom nu. Det er den.
- Er den? - Farverne passer bedre til hende.
- Ja. - Ja. Gør de ikke?
De passer til hendes hudtone.
- Det er jeg sikker på. - Okay, den der.
Hun sagde nej til digital.
- Hvad med et polaroid af din? - Hun vil bemærke forskellen.
- Tror du? - Virkelig? Tak for det.
Så lad os bruge den her. Det går nok.
Du burde ikke snyde Margaux.
Jeg har ikke det skide billede. Hvad skal jeg gøre?
Gider du ikke ordne det?
- Goddag, frøken. - Hej.
Undskyld, skriver maskinen ikke ud på fotopapir?
Nej, men det kan jeg klare.
- Her. - Hvor mange kopier?
Bare en. Det er nok.
- Goddag. - Hejsa.
Der er flere filer på usb-nøglen. Hvilken er det?
- "Bordier praksis", "Konti 2018", "Mis"? - "Mis."
- Undskyld? - "Mis."
- Er den løbet væk? Er det til en plakat? - Ja, præcis.
Den stakkel.
- Og du vil kun have en kopi? - Ja.
- Så er det på husets regning. - Det er sødt af dig. Mange tak.
Det var så lidt.
28 euro.
Nå, ja.
- Jeg kan ikke veksle 100. - Det er lige meget.
- Mange tak. Farvel. Farvel, frue. - Farvel.
Din mor er tysker.
Hvad?
Er din mor tysker?
- Mener du af sind? - Nej.
- Hendes nationalitet. - Ja, hun blev født i Düsseldorf.
Nej, hun blev født i...
...Fechenheim.
Ja. Det er tæt på Düsseldorf.
Nej, det er 200 km derfra.
Det kalder jeg tæt på. Der er motorvej. De kører stærkt i Tyskland.
Hun fik dig sent.
Ja.
- Hvor gammel er du? - Hvad?
- Hvor gammel er du? - Ja.
- Hvor gammel? - Hvorfor spørger du?
- Ved du ikke, hvor gammel du er? - Jo.
Jeg er 42 år.
Så da du blev født, var din mor...
...61.
Nemlig. Hvorfor?
Denne vagina tilhører en kvinde på 103 år.
- Hun er tysker. - Stop, Jean-Louis.
- Tak, Valérie. - Det var så lidt.
Dit liv er i en pythons mave. Hvordan skal pytonen kunne kaste dig op?
Jeg beder dig om at lukke sandheden ind, og det, du når frem til, er...
Tja, løgne.
Når du ved alt, så fortæl mig sandheden.
- Sandheden skal søges, ikke foræres væk. - Sandt.
Hvad har det med mor at gøre? Det går ikke.
Hun vil ikke tage sine trusser af. Jeg kan ikke flå dem af.
Hvor der er uvilje, er der kun undskyldninger.
Men hvor der er vilje, er der også en vej.
Fair nok.
- Løgne er den nemme udvej. - Sandt nok.
- Den nemme udvej? - Ja.
Tror du, at det er nemt?
Har du nogensinde googlet "gammel fisse"? Det gav mig kvalme. Det var ikke let.
Kvalme? Har du et problem med de kvindelige kønsdele?
- Hvorfor? - Hvad insinuerer du?
"Gammel pik" havde ikke været bedre.
Hr. Bordier.
Du har ikke tillid til Karunga.
Jeg er ligeglad med Karunga. Det findes ikke. Det er noget pis.
Hvad laver jeg her? Pis!
Jean-Louis.
Hvorfor sker det her for mig? Pis!
Jeg ved ikke, om jeg er levende eller død! Er jeg i helvede? Er det det?
Rolig nu, skat.
Stop.
Rør ved dit bryst.
Det slår.
- Det slår. - Tak, Margaux!
Tak!
- Tak, Margaux! - Det er midlertidigt.
Jeg kan ikke gøre andet lige nu.
- Åh nej. - Du kan ikke lade det blive ved det.
Du vil ikke bede din mor om det, Karunga skal bruge.
- Jeg kan ikke gøre mere. - Vi gør det. Jeg spørger hende.
Det er godt. Rigtigt godt.
Jean-Louis?
Tror du, jeg er dum?
Hun er god, ikke?
Hun er alle tiders.
Sig, hvad du ønsker.
Ring op.
Kontaktliste eller nummer?
Kontaktliste.
Hvad er navnet på din kontakt?
Mor.
Denne kontakt er ikke på din liste.
- Hvad er navnet på din kontakt? - Mor.
- Denne kontakt er ikke... - Sig "mor" ikke "moar".
- Det er det samme. - Angiv kontaktens navn.
Mor.
- Denne kontakt er ikke på listen. - Mor.
Ringer til mor.
Hej. Du har ringet til Brigitte Bordiers telefonsvarer.
Jeg er ikke hjemme lige nu.
Indtal venligst en besked, og efterlad dit navn og nummer,
såvel som din grund til at ringe, så kontakter jeg dig snarest muligt.
Læg venligst din besked efter det hørbare bip.
Glem ikke at oplyse dit telefonnummer og årsagen til dit opkald.
Tak. Vi tales ved snart.
Farvel.
Mor, det er Jean-Louis.
- Hallo? Hvem er det? - Jean-Louis.
- Hvem er det? - Jean-Louis, din søn.
Ja, det ved jeg godt.
- Jeg lagde bare en besked. - Jeg har ikke lyttet til den endnu.
Det gør ikke noget.
Jeg er ked af det i går.
Det, der skete med Michel.
Jeg ventede ikke, at vores genforening blev sådan.
Præcis. Vi ses ikke så ofte. Vi må se af komme videre.
Kom og spis frokost hos os i morgen.
Det kan jeg ikke. Jeg skal til tandlæge og have udskiftet en bro.
Pis. Lav en ny aftale.
Nej, det er ikke en mulighed.
I morgen passer mig dårligt, men jeg kan på søndag.
Søndag er det for sent. Jeg vil tale med dig om noget vigtigt.
- Noget vigtigt? - Ja.
- Skal jeg være bekymret? - Nej.
Jeg vil ikke tale om det nu. Jeg skal spørge om noget.
Kom til frokost i morgen klokken 13.
Okay. I morgen. Men klokken 13 er for sent til frokost.
Så kom klokken 12.
12.30.
- Okay. Klokken 12.30. - Okay.
- Vi ses i morgen, mor. - Vi ses i morgen.
- Pas på dig selv. - Ja, farvel.
DAG TRE
Hallo? Ja, mor.
Jeg åbner.
- Godt, hun kom! - Ja.
Det er altid noget.
Ja?
Ja, jeg har åbnet.
Nej, der er intet bip. Den åbner bare. Jeg prøver igen.
- Det skal nok gå. - Ja, helt sikkert.
- Hvad er der galt? - Ja?
Undskyld, anden sal.
Utroligt!
Ja, mor? Undskyld. Jeg trykkede ikke på knappen.
- Hvor er hun belastende. - Hun er 82.
Det er det, der irriterer mig.
- Hej, Brigitte. - Hej, mor.
- Godt at se dig. - Hvad?
- Jeg sagde: "Godt at se dig." - I lige måde.
- Kom ind. - Her.
Er de til mig?
Hvor er det sødt af dig. Tak, Brigitte. Det betyder meget.
- Den er lidt mindre end din. - Det er ikke en konkurrence.
- Okay. Lad mig tage din frakke. - Ja, hvorfor ikke?
- Hvordan kom du hertil? - Bus 52 stopper lige udenfor.
Det er godt.
Regner det?
Nej, den beskytter bare håret.
- Jeg har lige været til frisør. - Det er en skam, hvis det ikke regner.
Ligesom indiske restauranter, der lægger plastik på stolene.
- Skal vi gå ind i dagligstuen? - Ja.
- Nej, ikke ham. - Jeg vil gerne undskylde, fru Bordier.
Jeg ville ikke overfalde dig.
Jeg er ked af det, der skete.
- Hør her... - Så er det ude af verden.
Lad os komme videre. Sid ned. Kom nu.
Jeg er næsten helt udbrændt. Jeg er under pres på klinikken.
- Jeg kan ikke slappe af. - Lad os bare glemme det.
Sid ned, mor.
Vi arbejder alle for meget.
Vil du have en drink?
- Ja tak. - Sangria?
- Okay. - Godt.
- Jeg sidder ved siden af dig, mor. - Ja.
Kom her, skat.
Hvad skal du lave på bastilledagen?
Ikke noget.
- Nej? - Næ.
Skal du se paraden?
Ja, sikkert.
De oversøiske territorier fremhæves i år.
Det hørte jeg, ja.
Det er rart at have de oversøiske territorier med.
Ja.
Det er første gang, et guyansk regiment går ned ad Champs-Élysées.
Ja, sikkert.
Fransk Guyana er smukt.
- Ikke, Michel? - Jo, bestemt.
Masser af skove, masser af...
Har de tanks i Fransk Guyana?
Hvad?
Har de tanks i Fransk Guyana? Med alle de skove?
Det ved jeg ikke.
Hvis der er en hær, er der kampvogne.
Ja, sikkert.
- Sandsynligvis. - Ja.
En hær uden kampvogne er som en hær uden maskingeværer.
- Men... - Det er sandt. Du har ret.
Det giver mening.
Han har ret. Hæren er ikke det afskrækkende.
Det er våbnene.
Jeg mener...
Man ville jo ikke være bange for en guyaner, man mødte på gaden.
Men hvis man møder en guyaner med en tank...
- Nå, ja. - Undskyld, men det...
- Selvfølgelig. - Det er noget andet.
- Det er afskrækkende. Okay. - Det er det.
Kan du huske Tiananmen?
Det billede af manden foran en tank? Hvad skete der med ham?
Han blev anholdt af Secret Service. Ikke?
- Fandt de ham nogensinde? - Så er det nu!
Hvad...
Det er sangria. Det er spansk.
Ja, men hvorfor er du...
Hvorfor hvad?
Hvorfor er I alle nøgne?
Det er nabodag.
Naboerne? Er der fest ved siden af?
Nej, mor. Alle naboerne.
- Det afholder man hvert år. - Over hele Frankrig.
- Folk tager da ikke tøjet af. - Selvfølgelig gør de det.
- Ikke i min bygning. - Du bor også inde i byen.
Det her er et grønt område. Vi genbruger, spiser økologisk og i sæson.
- Og nogle gange er vi nøgne. - Naboerne er på vej.
- De må ikke se dig sådan her. - Naboerne?
- Ja. - Nøgne?
Ja. Det er nabodag.
- Værsgo, Brigitte. - Tak.
- Min skat. - Tak, søde.
Skål for naboerne.
- Jeg går nu. - Hvorfor?
Jeg tager ikke tøjet af.
Tag tøjet af. Du føler du dig ikke så varm.
Jeg har det ikke varmt. Okay. Jeg har fået nok.
- Hvor er min jakke? - Kom nu, mor.
Vent lidt, Brigitte.
Det kan du ikke gøre! Du må ikke gå nu.
- Drik noget mere sangria. - Jeg vil gerne gå nu. Okay?
- Undskyld, det var et uheld. - Men...
- Lad mig lægge kjolen i blød. - Giv mig en svamp og varmt vand.
Hvis pletten skal væk, skal det ordnes nu.
- Jeg gør det selv. Vand og svamp, tak. - Den skal lægges i blød.
- Jeg vil helst gøre det selv. - Hør nu.
Jeg begik en fejl, som jeg gerne vil rette op på.
Lad mig nu lægge din kjole i blød.
Slip mig, for fanden!
Jeg har inviteret dig ind i mit hjem.
Jeg gør alt for at gøre dig glad og give dig en god tid med din søn.
Prøv hårdere.
Slip mig!
Jeg sagde, slip mig!
For pokkers da!
Hvad er det her? Hvem tror du, du er?
Hvad er der med hende?
Intet. Hun vil bare hjælpe. Stol på hende. Giv hende din kjole.
Nu er det nok med det pjat!
- Giv hende den. Hun fjerner pletten. - Kom nu. Det skal nok gå.
Hvad laver du?
Jeg renser min kjole.
- Jeg fatter ikke det her! - Jeg smutter.
- Hvad laver du? - Jeg er ude.
- Så forbliver jeg død. - Jeg holder selv af livet.
- Du må ikke svigte nu. - Vi klarer det aldrig.
- Jo, vi gør. - Jeg kan ikke tage billedet.
Skal jeg leve med det traume?
- Valérie? - Hvad?
- Du gør det. Du er en kvinde. - Det vil hun ikke.
Hun nægtede at deltage i bryllup, hvis jeg var der.
- Efterlad mig ikke inde i pytonen. - Hvad?
- Du er dyrlæge. Du kender pytoner. - Du går mig altså på nerverne.
- Det er ikke mit problem. - Jo, det er.
Gør det for din egen skyld. Hold op med at fejle.
- Hvad har jeg fejlet med? - Alt.
Alt slår fejl for dig.
- Din køreprøve, medicinstudiet. - Dit ægteskab.
Min mor i går. Alt.
- Alt. - Hold op med at fejle.
Gør nu noget rigtigt. Ikke flere fejl.
Sikke en galning!
Hun er rablende skør.
Familier er komplicerede.
Hvad?
Jeg sagde: "Familieproblemer er altid komplicerede."
Hun er rablende skør.
Hvor er de?
De fortæller naboerne, du ikke kan lide nabodage, og at frokosten er aflyst.
Jeg har intet imod det. Jeg vil bare ikke være nøgen.
Skidt med det. Vi fire spiser frokost. Det bliver sjovt.
Ikke tale om. Jeg bliver ikke længere i dette galehus.
Den er låst.
Hvorfor har de låst os inde? Det er jo vanvittigt.
Det er sindssygt.
Det skete for mig engang. Jeg låste rengøringskonen inde i to dage.
Vanvittigt.
De er snart tilbage. Bare rolig.
Så.
Lad os sidde ned imens.
Kom nu.
Vil du have tabbouleh?
En tabbouleh.
Noget tabbouleh.
Nej, folk siger "en tabbouleh."
Korrekt.
- Du har ret. - Jeg er ikke sulten, tak.
Tager du billeder?
Ja.
- Hvilken slags? - Undskyld?
Hvilken slags?
Erotiske.
Vovede billeder?
Præcis.
Af nøgne kvinder.
- Ja, for det meste. - Skønt!
- Det er kunstneriske billeder. - Med et polaroidkamera?
Ja. Kun én kopi.
Samlerne elsker det.
Det giver et lidt gammeldags look. Som familiebilleder.
Nøgenbilleder som familiebilleder?
Præcis.
Udstiller du på et galleri?
- Selvfølgelig. - Hvor?
- Undskyld? - Hvor udstiller du?
I Algeriet.
Virkelig? Er de ikke chokerede over billederne?
- Slet ikke. - Jeg mener...
De er religiøse. Og muslimer...
Ja, men ser du...
Algeriet er delt i to. I den sydlige del er man meget strikse.
Der hersker mullaherne.
Men der er et frit Algeriet. Et område fyldt med...
...cabrioleter, fester, poppere.
- Hvad? - Natklubber.
- Et område med... - Strande.
Det er rigtigt. Strande. Et frisindet Algeriet.
Men alligevel... erotiske billeder.
Tiltrækning er noget universelt.
Især for kvinder.
Dig for eksempel.
Hvad?
Du er tiltrækkende.
Virkelig?
Du er så smuk.
Hvad?
Jeg vil gerne tage et nøgenbillede af dig. Lad os prøve.
Okay. Tag kjolen af.
- For kunstens skyld. - Ikke nu igen.
Jeg fotograferer aldrig nogen mod deres vilje.
- Jeg er dyrlæge, ikke paparazzo. - Lad mig nu være i fred!
- Må jeg fortælle dig noget? - Nej.
Jeg vil gerne være alene nu.
Lad mig være i fred.
Nu fortæller jeg noget personligt.
Det begyndte, da jeg var barn.
Jeg var ni eller ti.
Du var anderledes end de andre mødre.
Jeg drømte om dig.
Jeg fantaserede så meget om dig, at piger på min alder var uinteressante.
Jeg har altid elsket dig, Brigitte.
Jeg elsker dig stadig.
Undskyld.
Tilgiver du mig?
Selvfølgelig.
Jeg elsker dig, Brigitte. Jeg vil kysse dig.
Du kunne være min søn.
- Jeg vil have dig. - Hold nu bøtte.
Nej.
Det har jeg gjort i 30 år. Er du fri?
Det er ikke pointen.
Er du ikke til mænd?
- Det er ikke det, men... - Jeg vil kysse dig.
Sig ikke det.
- Har han tænkt sig at kneppe hende? - Ikke på mit berbertæppe.
Det er vanvittigt.
Jeg er færdig med den slags.
- Jeg vil have dig. - Stop, Michel.
Stop, Michel.
Du tænder mig.
Væk med de hænder.
Tag dem væk.
- Tag den her af. - Lad nu være.
Lad nu være.
- Tag kjolen af. - Nej, ikke nu.
Jo. Livet er så kort. Især dit.
Lad nu være. Michel, hold op.
Stop.
- Ikke her. - Det er lige meget.
Er alt i orden?
Jeg arbejder for fanden! Jeg er midt i noget!
- Undskyld. - Du skal ikke undskylde.
Det var et genialt træk!
- Tag det roligt, Michel. - Nej.
Jeg er ikke en fiasko.
Nej, det er du ikke.
Folk kommer i vejen, når jeg gør noget godt!
Jeg er ikke en fiasko.
Fat det dog!
Hvem har sagt, du var en fiasko?
- Altså... - Hvad sker der?
Hvad? Hvad laver du?
- Prøver at tage et billede af hende. - Bryder du dig ikke om det, mor?
- Jeg vil ikke fotograferes nøgen. - Det kan ellers gøres smagfuldt.
- Nej. - Så ville vi have et minde om dig.
- Han prøvede at voldtage mig. - Men... nej.
Er det sandt?
- Laver du sjov? - Du er syg. Hun er en hjælpeløs kvinde.
Jeg ville have tilgivet dig, og så overfalder du min mor? Din psykopat!
Hør nu her.
- Du er vanvittig. - Laver du sjov?
Skrid med dig! Nu! Det var dog utroligt.
Bare rolig.
Du er ikke en taber. Jeg skulle aldrig have bedt dig om det.
Du skal ikke vise dig her igen! Skrid!
Vent i køkkenet.
- Hvad? - Gå nu.
Virkelig? Er du blevet vanvittig?
Provokerede du ham? Lagde du op til ham?
Slet ikke.
Sikkert ikke.
Undskyld.
Din ven er en galning. Han bør søge hjælp. Du kan ikke invitere andre sammen med ham.
Jeg passer på. Undskyld.
- Farvel. - Bliver du ikke til frokost?
Nej, jeg er helt udmattet.
Jeg vil gerne have, du bliver, mor.
Jeg vil gerne hjem nu.
Jeg vil spørge dig om noget.
Det lyder vigtigt. Du har inviteret mig til frokost én gang på15 år.
Sidste gang skulle du giftes. Hvad er der galt denne gang?
Det...
- Jeg har brug for... - Hvorfor inviterede du ham?
En dyrlæge.
Nu ved jeg det. Din søster har fortalt dig det.
Hvilket?
- Om Titi. - Titi? Hvad snakker du om?
Jeg ville ikke skade den. Den sang ikke.
Jeg læste i Reader's Digest, at blinde kanariefugle sang bedre,
så jeg varmede en synål over gassen.
Jeg ville undgå en infektion. Den stakkel.
Jeg stak den i øjnene.
Der lød et lille "plop", som når et lakseæg brister.
Jeg må have trykket nålen for langt ind. Den begyndte at ryste og døde i min hånd.
Fløj den ikke ud for at finde sin kanariefamilie?
Nej.
Du dræbte den. Du dræbte Titi.
Hold da op.
Jeg har følt mig skyldig og ked af det i 40 år.
Undskyld.
Jeg er lamslået.
- Hvordan vidste du det? - Det gjorde jeg ikke.
- Hvad ville du så tale om? - Altså, jeg...
Valentine?
- Hvad med hende? - Jeg skammer mig over det, jeg gjorde.
Hvad gjorde du?
Det er utilgiveligt, men lad mig forklare.
Jeg følte mig akavet hos hendes forældre.
De inviterede os tre til frokost. Med din far.
Den frokost var som en retssag.
Hvor det skulle afgøres, om vi var gode nok.
For at sikre, at du var god nok.
Deres hus, deres service, den måde, de talte på, deres bordmanerer.
Vi var dømt til fiasko.
Hvad synes du?
Brigitte?
Hvad?
Hvad synes du om Louvre-pyramiden?
Pyramiden.
Hvor er toilettet?
Til venstre for stuen.
- Tak. - Det var så lidt.
- Det gjorde du bare ikke! - Hvad tænkte jeg dog på?
Jeg var besat.
Jeg fortrød det omgående, men det var for sent.
- Skammen. - Selvfølgelig skammer jeg mig.
Hvad kunne jeg gøre? Jeg ville ikke sige, det var mig.
Det gættede de. Hun slog op dagen efter. Uden forklaring.
- Burde jeg have sendt dem en undskyldning? - Ja, faktisk.
Jeg elskede dem. De var skønne. Meget åbne.
- Ikke snobbede. Meget moderne. - Moderne på et slot.
Det er jo for dumt.4
- Valérie. - Ti stille. Du fatter det ikke.
- Forskellige baggrunde. Jeg var ikke rig. - Du har da klaret dig meget godt.
- Valérie. - Hvad?
Skal alt handle om penge? Man kan ikke dømme folk, fordi de er rige.
Jeg har sagt undskyld. Det var til din fordel.
Ellers havde Valentine fået ham. Jeg vandt intet ved det.
Sikke en idiot.
- Er du sur? - Hun er din mor.
- Det gør hende ikke klog. - Så, du!
Må jeg lige få lov til at reagere på de ting, der vedrører mig?
De vedrører dig, men påvirker mig. Jeg er empatisk.
Er din empati hjælpsom?
Tilfreds? Du sked i sengen, og han råber ad mig.
- Nå da. - Hvad mener du?
Jeg mener, at den gamle kvinde er noget for sig selv.
Har du set hende?
Hvem?
- Valentine? Har du set hende for nylig? - Næ.
Hvornår fik du så det her at vide?
- Jeg vidste det ikke. - Hvad ville du så fortælle mig?
- Jeg har det skidt. Jeg har brug for vand. - Selvfølgelig, skat.
Jeg har det frygteligt.
Hvordan har du det?
- Jeg trænger til at ryge. - Det hjælper jo ikke.
Det kan jeg godt selv afgøre.
Undskyld, skat.
Så ryg da, hvis du får det bedre af det.
Hvem er den kvinde?
Jeg vil hverken se hende eller høre fra hende.
Du må tilbage. Tænk på billedet. Margaux.
- Nej, jeg kan ikke. - Jo.
- Det skal du. - Jeg har en idé.
Giv hende noget vand.
Put det her i.
Bland det med vand.
Det er en bedøvelse, der får heste til at sove.
- Smager det af noget? - Aner det ikke. Hvorfor?
Nej, det er fint. Ingen smag. For fanden! Hvor er jeg dum!
Pokkers!
Jeg drak det hele.
For fanden da.
Jeg er sgu da en spade.
Der er ikke mere.
Jeg skammer mig sådan.
Sig noget, min dreng.
Okay.
Er du syg? Er det det?
Det ville jeg ikke kunne klare. Det er unormalt at bebyrde sin mor med det.
Klap dog i.
Jeg må bede dig om det sværeste, man kan bede sin mor om.
Det...
...handler om min fødsel.
Hvordan skal jeg sige det?
- Om min oprindelse. - Åh gud!
Du ved besked om hr. Gillet.
Hvad?
Mit liv er forbandet. Jeg er forbandet.
- Hvad er der med hr. Gillet? - En gang. Jeg gik i seng med ham én gang.
Vent. Har du været i seng med Gillet?
Ja. Du er hans.
Men jeg elsker dig.
Din far elskede dig også.
Han elskede dig, som om du var hans.
I starten var det selvfølgelig svært.
Vi betragtede dig som uægte.
Det var svært for os at have dig i huset.
Især fordi vi elskede din søster så højt.
Det tog os lidt tid at acceptere dig.
Du dukkede op i vores familie, uindbudt.
Det må du forstå.
Det var derfor, jeg aldrig ville holde eller kysse dig.
Jeg væmmedes ved tanken om den skide Gillet. Det var ikke dig.
Det røvhul, det svin, den skiderik.
Undskyld, det burde jeg ikke sige. Han er din far.
Men den fyr er et svin.
Han knaldede mig én gang og skred!
Forestil dig, hvordan jeg led. Hvad jeg gik igennem på grund af dig.
Det ville være for let at dømme mig nu. Du kan ikke fordømme andre på den måde.
Men da du blev student, sværger jeg...
Helt ærligt.
Der sagde din far...
Jeg mener, der sagde min mand: "Jeg kan faktisk godt lide den knægt."
Det sagde han. Jeg sværger.
Og jeg elsker dig også.
Tro mig. Næsten lige så højt som din søster.
Det lover jeg dig.
Jeg tilgav dig, og jeg elsker dig.
Hr. Gillet?
Jeg vidste det.
Jeg vidste, du en dag ville stille mig til ansvar.
Men nu... er det ude af verden.
Det er ude af verden. Nu kan vi to starte på en frisk, ikke?
Vi kan opbygge et godt forhold på et fast fundament.
Rør dig ikke, mor.
Hvorfor?
Der er ting, man må gøre i fred.
Okay.
- Michel. - Nej, jeg vil ikke se ham mere!
- Jeg må gøre noget, jeg ikke vil nyde. - Hvad mener du?
- Tage et billede af dine kønsdele. - Hvad?
- Et billede af dine kønsdele. - Er det til Algeriet?
- Nej, til mig. Det skal gøres. - Valérie, hvad sker der?
Han vil leve, Brigitte.
Er du sur? Er du på stoffer?
Hold kæft, mor!
Nej!
Vil du hævne dig? Vil du ydmyge mig?
Er det det? Hader du mig?
- Trusserne. - De er glatte.
- Strømpebukserne! - Der er ingen.
- Ovenpå trusserne. - Det ved jeg godt!
Hvad er der galt?
Brigitte?
- Brigitte? - Mor?
Er du okay?
Nej. Hold nu op, Brigitte.
Det her går ikke.
- Slet ikke. - Frue?
Hjertet er stoppet. Hun ser død ud.
- Er du okay? - Jeg har det skidt.
- Hvad foregår der? - Jeg er svimmel.
- Mit hjerte hamrer. - Dit hjerte?
Det er gået i gang.
- Det er gået i gang! - Det slår.
Min elskede!
Det er gået i gang!
Vi fik genoplivet hende, men det var tæt på.
Vi skal på hospitalet. Du kan følge efter i bil.
Jeg besøger hende om et par dage. Når jeg er kommet mig lidt.
Jeg vil hellere vente.
Hendes trusser og strømpebukser. De lå på gulvet.
Virkelig?
- Har jeres ven det godt? - Ja, bare rolig.
Han tog for meget beroligende for at håndtere chokket.
- Han holder meget af min svigermor. - Godt. Vi bærer hende ned.
Tror du også, vi kan starte forfra?
Det ved jeg ikke.
Vil du gerne?
Det tror jeg.
Skal vi ikke få et barn? Det var måske det, vi manglede.
Beklager, skat, er det ikke lidt sent?
Nej. Mange mænd bliver fædre i din alder.
Et barn er okay. Men kan jeg leve med moderen.
Det er selvfølgelig mere kompliceret.
- Tak, fordi du var der for mig. - Jeg ville gøre det samme igen.
Jean-Louis!
Skat!
Tekster af: Nanette Skjødt Sørensen