Днес сме в гимназия. Не за арест, а за да препоръчаме своята кариера.
Може би ще се изненадате, но в гимназията не ме приемаха за готин.
Затова всички гласуваха, че сигурно ще стана полицай.
И с мен беше така. - Под "гласуваха" имам предвид,
че другите деца ми викаха по коридорите: "Ченге!".
И така да е, ще е хубаво сега ние да сме готините.
Това е палка - едно от малкото оръжия на нашата полиция.
Използваме я за защита и нападение. Нали?
Виждате ли? Готино. - Да, както и да е.
Приключваме. Ще напомня отново - не употребявайте наркотици.
Добре съм, добре съм.
Най-яко е да сте разумни, и това е най-важно на улицата.
Вие не сте само пръстови отпечатъци, ДНК и други улики.
Вие сте личности, от които полицията се интересува.
Добре. Някакви въпроси? - Каква заплата получавате?
Може ли да пробвам електрошока? - Не. Не. Да?
Какво замърсяване причинявате с огромната си мръсна кола?
О'Лиъри, искаш ли да отговориш? - Миноуг, чуваш ли нещо отвън?
Да. Приключихме.
Миноуг, нещо наистина става отвън. - Наистина.
Ченге! - Слушай, Логан!
Не може да носиш кожено яке тук! - Накарай ме да го сваля!
Конфликт. - Директорката ще се справи.
Конфискувах якето!
Полицай О'Лиъри
Полицай Миноуг
Сержант Маака
ПАРАНОРМАЛНИ СЛУЧАИ В УЕЛИНГТЪН Готина работа
Справи се чудесно с проблема. - Благодаря. Ти също.
Отново - добра работа в екип. Ситуацията не беше лесна.
Ученик срещу учител. - Да.
Ученик с непозволена дреха. - Да.
После учителят я носеше. - Да.
Конфискувахме якето. - В колата ни е.
Там е. Проблемът е решен.
Но пък якето е хубаво. Наистина. - Наистина е хубаво.
Това е личното ми мнение. - Разбира се.
Гледай пътя. - Всичко е под контрол.
Имам огледала и сетивата ми работят. Искам да пробвам якето.
Твърде готино е за теб. Какво? - Не. Хвани волана, и ще ти покажа.
Миноуг, не! Какво правиш? Дръж волана!
Съжалявам.
Беше импулсивно. Не знам какво ми стана.
Какво ти стана? Не може да облечеш якето. Не е полицейско.
Ако му сложа значка, ще стане полицейско.
Като сложиш значката си върху нещо, то не става униформа.
Нали пробва с джапанките си? А и през половината време караш.
Аз обаче не карам. - Каза, че не е полицейско яке.
Само ще го пробвам. - Аз пръв го видях.
Само ще го пробвам. - Недей. Разсейваш ме, а шофирам.
Гледай волана. - Гледам го.
Но ти ми пречиш, а и нямаш право да си сваляш колана.
Не е истина.
Гледай.
Изглежда готино. - Благодаря.
Знам.
Все едно е направено за мен.
Младостта е трудно време за младежите.
Трябват ни нови идеи, за да достигнем до младите.
Паркър, изглеждаш млад и готин. Такъв ли си?
Аз ли, сержант? Не, изобщо.
В училище за мен гласуваха, че ще стана ченге.
И за мен. - И за мен. Не ме познаваха.
Ако искаш нещо готино, сержант, пробвай със звънчета.
Кажи ми повече. - С приятели се събираме и свирим...
Я, кой ни озари с присъствието си. - Извинявай, сержант.
Операциите невинаги вървят по часовник.
По-спокойно. - Моля?
И какво е това яке, О'Лиъри? Свали го.
Извинявай, Паркър. Разкажи за звънците.
Културата ти ме интересува. - Имаме група - "Белботъм Бютис".
Имаме дванайсет различни звънци.
Нямаме право да ги държим на обратно.
Държим ги като сладолед.
Всеки от нас хваща по три и свири различни ноти.
Мислим най-вече за...
По-късно ще се видим, смотаняци. Тук няма достатъчно жега.
Извинявай, Миноуг! Върни се!
Ще напиша доклад за неподчинението ти, Миноуг!
Ще го последвам. - Недей.
Искам и аз да го последвам. - Не, Паркър, недей.
Никой да не следва Миноуг. Това е ужасен пример за младежите.
Мисля, че е от кожа на синя крава. Но не съм сигурен.
Следвам Миноуг, за да му напомня да не носи непозволени дрехи.
А и е мой ред да нося якето.
Може да се каже, че съм законопослушен бунтовник.
Държи се и говори като готин.
Обикновено му е трудно да говори с хора.
Говори само с мен. Това, че е полицай, не му помага.
Можех да стана лошо момче,
но станах добро момче, което е малко лошо.
Миноуг, мой ред е да нося якето. - Твоят ред вече мина.
Искам да се видя в огледало. - Аз не съм се видял в огледало.
Добре. Идвам да го взема. - Късмет, О'Лиъри.
Да! Така се прави! - Не се прави така!
Възпрепятстваш полицията.
Миноуг!
Много си готин, Миноуг. - Все тая.
Само за трийсет секунди, Миноуг! - За нула секунди, О'Лиъри!
Свърши се, нали? Играта свърши.
Да.
Край. Никой няма да носи готиното яке.
Най-стилната дреха на света е нашата полицейска униформа.
Точно така, Миноуг.
Ако не се гордееш с униформата, разочароваш колегите си, нали?
Якето ми даде увереност. Не съм свикнал с това.
Разбирам. Благодаря, че сподели. Дрехите ни дават увереност.
А якета като това... Много готино яке.
Наистина е хубаво яке. Здравей. Желая те.
Но униформата носи престиж, стига да я уважаваш.
Всяка сутрин ставам и я обличам.
И си козирувам пред огледалото. Така...
Якето изчезна. - Кой е там?
О'Лиъри! Разочароваш колегите си! - Точно така, О'Лиъри!
Не знам...
А ми казаха, че трябва повече от един ПИН код.
Страхотна идея. - Мислех, че само се дърпа. Да.
Не е вързано. - О'Лиъри!
О'Лиъри изнесе непозволена дреха от хранилището.
Аз хващам пряк път. Ти заобиколи. Опасно е.
О'Лиъри! - Махам се! Бавен си, смотаняк!
Полицай О'Лиъри извърши вербално нападение.
Макар и само вербално, все пак е нападение.
О'Лиъри бяга безгрижно и ме обижда, макар че ми е партньор.
Но на ъгъла има ограда, а оградите винаги я спират.
Очаквам да я хвана скоро.
Довиждане, скапаняк! - Видяхте ли?
Вие не можете да прескочите. Знам пряк път.
Натам, натам!
Бих говорила и още, но съм заета. Трябва да тръгвам.
Те ще дойдат. Снимат документален филм за мен.
Докато тя говори за себе си, аз ще се протегна.
Ще взема якето. Лудостта трябва да свърши.
... за мен... На онези им харесва.
Не ме заболя. Аз печеля, О'Лиъри.
Тръгвам. Няма да търпя това.
Миноуг ме изненада в гръб. Това е непочтено.
Взе якето и не вярвам да иска да го върне в хранилището.
Танцува брейк на сенника. Досега не е показвал такова умение.
Електрошокови пръсти! - Не е такъв.
А и якето заслужава нещо по-добро.
Миноуг! - Изглеждах ли готино?
По-рано, докато изпълнявах зрелищен танц,
сенникът поддаде и аз паднах.
Вместо да ми помогне, полицай О'Лиъри взе якето.
Тя е позор за полицията.
О'Лиъри! Свали якето и се отдръпни!
Нямаш умения за това изпълнение, О'Лиъри!
Построила е рампа.
Тя не знае, че планирам да дам ускорение на скейтборда,
което ще я спре, ще я хвана, ще сваля якето от нея
и до края на деня ще ходя наперено.
Довиждане, смотаняк!
В крайна сметка, само й подадох скейтборда.
Сега тя продължава да изглежда готино с него.
За жалост, за нея е по-важно да изглежда готино,
отколкото да е готина, което говори за незрялост.
Здрасти. - Ти.
Къде се научи да танцуваш брейк? - Къде научи триковете с колелото?
За първи път ги правех. - Така ли?
Да.
Заради упражнението прегрявам.
Свали якето, за да се охладиш. - Разбрано.
Мой ред е!
Миноуг! Искаш ли електрошок? - Няма да посмееш!
Вие двамата! Спрете се!
Държите се като разбойници, а не като полицаи!
Явете се в килиите веднага!
Завърти се. Завърти се пак.
Нещо с якето не е както трябва.
Когато някой от вас го облече, става друг човек.
Става, с една дума, готин.
Какво е ново? - Често съм готин.
Не си. Виж О'Лиъри. На какво се е облегнала?
Виждаш ли? Това е готино. Добре, Миноуг, облечи якето.
Да... - Добре. Направи нещо.
Прибирам го в кобура! - Впечатляващо.
Сега свали якето и пробвай пак.
Така и очаквах. С якето правите всичко по-добре.
Две от три? - Да.
Мисля, че якето е обсебено от духа на предишния му собственик.
Мога да го взема назаем. - Ще го пазя.
Трябва да научим на кого е било. Ако духът е вътре, иска нещо.
Аз ще го направя, защото Миноуг няма опит с това да не е идиот.
Ами О'Лиъри, тя... - Не можеш да измислиш обида, а?
Ще измисля и ще ти пиша.
Знаете ли, и на двама ви не мога да се доверя за...
Трябва... Трябва да го пробвам... В смисъл...
Сержант, твърде си едър. - Извинявай.
Неуместно е да забелязваме това, О'Лиъри.
Доста ти е тясно, сержант.
За какво говориш, смотаняк? Извинявай.
Якето ме кара да се чувствам като самоуверено лошо момче.
Тук има нещо. Моля за подкрепление.
Благодаря. - Стара карта за видеотека.
Изтекла е през август 1987 г. На името на Роланд Прочутия.
Бил е достатъчно готин да използва прякор за документ.
Дай ми я, идиотко. Извинявай. Не знам защо те нарекох така.
Просто якето... Толкова е приятно.
Чувствам се като шоколадова скулптура.
Здравейте. - Как влезе, смотаняк?
Моля? - Извинявай. Паркър.
Чудех се какво разследвате. - Възможност за дух, обсебил яке.
Може ли да го пробвам? - Не, Паркър.
Изобщо не си същият размер като мен и О'Лиъри.
Провери това име в базата данни.
Добре. Открийте какво иска духът. Ще трябва да се разбирате с якето.
Искам да работите като екип. Не се предавайте един друг.
Мога ли да ви вярвам? - Да. Можеш да ми вярваш.
Не можеш да й вярваш. - Хубаво.
Ще понося якето още малко. Искам да си направя селфита с него.
Ще го вземем сега, сержант. - Не, не!
Моля ви, свалете го. - Протегни ръце.
Къде отиваме? - Не знам. Якето върти волана.
Не гледам. Гледай как не гледам. - Не е безопасно.
Знам, но гледай. Даже не гледам.
Какво прави? - Какво правиш?
Ускорява без разрешение. - Пускам сирената.
Никой няма да разбере. - Добра идея.
Имам информация за първия собственик на якето.
Казвай. - Прочутия Роланд Смайлър.
Черен колан по карате. Боксьор в полусредна категория.
Майстор на танланцюан - стила на богомолката.
Най-добрият танцьор в Нютаун. - Накъде биеш, сержант?
Няколко пъти е бил предупреждаван "да не ни кара да му завиждаме".
Каква е причината за смъртта? - Още я търся.
Посланието е, че не е нужно във винените чаши да има вино,
за да се забавляват младите. - Доста впечатляващо.
Може да свириш на коледното парти. - Ще се радвам, сержант.
Защо обръщаш? - Сигурно защото е готино.
Шофьорски умения. - Мой ред е да нося якето.
Обсебеното яке ни доведе в Нютаун.
Опитваме се да разберем какво иска. Мисля, че трябва да тичаме.
Но партньорката ми настоява да ходи така.
Май ще се опитам да отключа катинара с фиба.
Но нямам нужното умение и не нося фиби.
Съобщавам за извършващ се обир.
Знаеш ли кои са заподозрените? - Да. Ние сме.
Какво правиш? - Не знам.
Извърших нарушение с код 5120.
Умишлен палеж. - Влизане с взлом.
Пак е лошо. Но изглеждаше готино, О'Лиъри.
И се чувствах готино.
Защо влязохме в магазин втора употреба?
Не знам. Питай якето. - Защо влязохме тук?
Не казах буквално да го питаш.
Знам. О'Лиъри. - Какво?
Виж. - Какво?
Полиция. - Готино.
Какво сочиш? - Не знам.
И ти ли виждаш същото? - Да. Панталон.
Като на рапъра Ем Си Хамър. - Не трябва да го пипаме.
Може би якето и панталонът са били комплект.
Не искат да се делят. Затова якето ни доведе.
Не вярвам. Яке от синя кожа и панталон от златист сатен.
Цветовете не си пасват. - Контрастът е хубав.
А и кожата е тежка, а сатенът е лек. Няма да стане.
Преследваме. Внимателно. - Внимателно преследваме панталона.
Сатенен панталон! Знаем, че си тук!
Излез... Не може с вдигнати ръце. - Не може.
Панталон! - Панталон, панталон, панталон!
Панталонът.
Добър вечер... - Панталон.
Аз съм полицай Миноуг. Това е партньорът ми.
Полицай О'Лиъри. - Работим за полицията.
Добре ли си прекарваш?
Какво правиш? Искам да ни се довери. - Не съм аз. Якето е.
Спри! - Свали якето от мен.
Ти го свали. Ще хвана панталона. Добре, спрете. Успокой се.
О'Лиъри, не знам как да арестувам панталона,
без да наруша правата му.
Якето оказва съпротива.
Разбирам защо якето ти не те харесва.
Хайде... Влизай там. Хайде.
Махни ръката ми от лицето ми. Това е полицейско лице!
Якето напада полицай!
Панталонът се обу върху мен.
Не на всеки стои добре.
О'Лиъри!
Излизам от магазина с панталон, който не съм платил, О'Лиъри!
Панталонът ме отвлича.
Панталонът ме кара да загрявам. - А якето кара мен. Защо?
Искат да се бием. - Какво? Аз не искам.
И аз не искам. - Извинявай за по-рано.
Извинявай, че те обидих. - Не ме обидих.
Но измислих куп обиди и щях да ти ги кажа наведнъж.
Защо не работите? - Не владеем положението!
Именно. Дойдох, за да се свържа с духа.
Духовете искат да се бием. - Така Роланд Прочутия е умрял.
В танцова битка със своя враг - Яйцеразбивача Едмънд Егмънт.
Призраци! Разкрийте се тук!
Но, моля ви, не бъдете страшни.
Аз съм Прочутия Роланд! Неповторимият!
Не се отказвам. Ще те размажа, смотаняк!
Аз съм Яйцеразбивача, а ти си яйце! Свършено е с теб, клоун.
Прочутия Роланд, издирван си за обсебване на тези полицаи.
Стига. Знам, изглеждам добре, но...
Не ми харесва. Благодаря. Моля учтиво.
Прочут, мъртъв си от над 40 години. - Смотаняк! Загубеняк!
Ти също си мъртъв. - Какво?
Смотаняк! - Как така?
Загинали сте в танцов двубой.
Правили сте все по-рискови движения,
а накрая сте скочили върху минаваща полицейска кола,
счупили сте лампата и сте умрели от електрически удар.
Тъжно.
По-рано казах, че те искам мъртъв, но...
Но като чух, че си умрял, се почувствах неприятно.
Съболезнования за смъртта ти.
Не е нужно да се чувствате така. От 40 години враждувате.
Докато работите един срещу друг, цикълът няма да спре.
Ти харесваш някои от движенията му, нали?
Всъщност да. Готини са. - И твоите.
Не е нужно да има победител.
Прекъснете цикъла. Може да го направите с танц.
Разберете се и няма да тъгувате.
Безкраен цикъл от страх и ужас. - Страшно е.
Да. - Като черна дупка.
Не можем да отидем от другата страна.
Не трябва да се биете. Танцувайте заедно.
От другата страна ще сте популярни.
Но за тази цел трябва да отидете там.
Да се преместите завинаги.
А и, моля ви, освободете ме. Уморих се.
Какво е това движение? - Виждал съм го няколко пъти.
Не мога да спра! Боже!
Убедихме Яйцеразбивача и Прочутия да работят заедно.
Това е прекрасно. Прекрасен резултат.
Ако сте призрак, не обсебвайте старите си дрехи.
Дрехите имат право да бъдат рециклирани.
Поуката от това е, че нищо не е по-готино от екипната работа.
Да. Но не звучи готино. - Готино е. Да го кажем заедно.
Екипна работа. - Не бях готова.
Добре. Готов? Заедно.
Екипна работа. - Екип.
Екипна работа. Да го кажем заедно.
Сега. - Готов?
Екипна работа.
Това си го биваше. - Много.
Превод АЛЕКСАНДЪР МИШКОВ
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО