I begynnelsen...
skapte Hashem tre typer skapninger:
Englene, -
- dyrene...
og menneskene.
Englene lagde Han av ordet.
Englene kan ikke gjøre noe ondt, -
- og kan ikke avvike fra Hans hensikt.
Dyrene styres bare av instinkt.
De følger også sin skapers bud.
Toraen sier-
- at Hashem brukte nesten seks hele dager av skapelsen-
- på å lage disse skapningene.
Men rett før solnedgang-
- tok Han litt jord, -
- og av det skapte Han mann og kvinne.
En ettertanke?
Eller kronen på verket?
Så hva er dette?
Mann?
Kvinne?
Det er et vesen som kan være ulydig.
Kun vi av alle dyrene-
- har fri vilje.
Vi henger i luften-
- mellom englenes klarhet og dyrenes lyster.
Hashem ga oss et valg, som både er et privilegium og en byrde.
Vi må så velge-
- det flokete livet vi lever.
Ring ambulanse.
Rav.
Åpne øynene dine.
Pust inn.
Så du var 15...
- da du fikk din første tatovering? - Den der gjorde vondt.
Den gjorde vondt, og det var Jesus...
Jesus gjorde skikkelig vondt.
Den er fin.
Får du det du trenger?
Ja, det er fantastisk. Takk. Går det bra?
Jeg trenger en røyk snart.
Fem minutter til?
Jeg åpner.
Litt ned med haken.
Det er fint når du smiler litt.
- Ronnie. - Ikke nå.
Ronnie.
Du må snakke med denne mannen.
Hallo.
- Ja? - Er Dovid her?
- Ja. - Takk.
Rabbiner, noen vil treffe deg.
- Hvem er det? - Det sa hun ikke.
Takk, Naomi.
Dovid.
Ronit.
Vi ventet deg ikke.
Ikke?
- Jeg tenkte... - Må du få et langt liv.
Takk.
Beklager, jeg glemte det.
Kom du rett fra flyplassen?
Ja.
Jeg drar til et hotell.
Det er folk her for å hedre Raven.
Ja.
Går det bra?
Ja.
Hvordan døde han?
Lungebetennelse, til syvende og sist.
Jeg finner et sted for denne.
- Ta denne. - Straks tilbake.
- Greit. - Takk.
Hallo.
Ronit.
- Fruma? - Det er virkelig deg.
Moshe!
Ronit, du kom.
Selvsagt kom du.
Hallo.
Fruma.
Ronit.
Onkel Hartog.
Hvordan går det?
Det går greit.
Må du få et langt liv.
Ta av deg kåpen.
Kom igjen. Og skjerfet.
- Jeg beholder det på. - Og hanskene.
Fruma.
Så...
Du kom.
Går det bra?
Har du noe kaffe?
- Kan jeg få? - Kom.
- Drikker du den fortsatt svart? - Ja takk.
Jeg skal snart ta en drosje.
Bli her, Ronit.
Nei, det går bra. Takk.
Bli her.
Virkelig?
Takk.
Så du kom...
for å sørge over Raven.
Hva ellers?
Du var aldri særlig forutsigbar.
Er du fortsatt sint på meg?
Du dro jo ganske plutselig.
Giftet du deg?
Når skjedde det?
For en stund siden.
Fortell mer. Hvem er hun? Kjenner jeg henne?
Herregud, det er vel ikke Hinda?
Du giftet deg vel ikke med Hinda fra Hendon, Dovid?
Du gjorde det. Du giftet deg med Hinda. Å faen, Dovid.
Nei.
- Jeg giftet meg ikke med Hinda. - Så bra.
Det er rundt 20 kvinner der ute som ligner helt på Hinda.
- Hvorfor er de helt like? - Ikke vær slem.
Hallo, Esti.
Ronit. Hvordan går det?
Jeg er...
her, og det er rart.
Hva med deg?
Må du få et langt liv.
Takk.
Du ser veldig...
New York ut.
Du ser veldig from ut, Esti.
Skal jeg sette ut mer mat?
La det være. La oss snakke. Hvorfor gjør ikke-
- Dovids kone det når hun dukker opp?
Hvem er Mrs. Kuperman, Esti?
Er hun godkjent?
Ronit skulle bo på hotell.
Men jeg sa at hun kunne bo hos oss.
Ja.
Det må du.
Jeg drar ut sengen på gjesterommet.
Jeg gjør det. Det går bra.
Dere er gift.
Ja.
Ja, det er vi, Ronit.
Ingen fortalte meg det.
Hvorfor sa dere ikke det?
Du forsvant.
Jøss.
Ok.
Gratulerer.
Nei, nei. Vær så snill.
- Kom. - Ok.
Minnetalen kommer til å være en stor begivenhet.
Giftet du og Esti dere?
Det var alltid oss tre.
Og du dro din vei.
Du forlot oss to.
Jeg hadde kommet hvis du sa at han var syk.
Raven ville ikke at du skulle vite det.
Han var svært svak på slutten.
Han ville neppe at du skulle se ham slik.
Du burde ha ringt likevel.
Det har vært en tøff uke, Ronit.
Vær så snill.
Faren min døde nettopp.
Jeg vet det.
Jeg var der.
Du sa i alle fall ifra at han var død.
Det er viktig at uken gjennomføres med ære.
Ære?
Det er det viktigste.
Selvfølgelig.
Det er litt rotete.
- Jeg skal hente noen kleshengere. - Takk.
Hva?
Ser jeg eldre ut?
Jeg tenkte ikke på det.
Jeg ser sliten ut.
Det gjør vi alle.
Synes du jeg bør bo et annet sted, Esti?
Gjør som du vil.
Kan man åpne vinduene?
Nei.
Vil du røyke, må du gå ned.
Her.
Jeg tok med et ekstra pledd.
"Rav Krushkas død er et knusende slag for britiske jøder.
Han var en troens kjempe.
Han etterlot seg ingen barn."
Slapp journalistikk.
- Det hadde gjort Raven sint. - Barnløs.
Det ble nok skrevet av en 12 år gammel reporter.
Glem det.
Alle er så glade i ham.
Jeg pleide å lure på om jeg var like glad i ham som andre.
Noen ganger lurte jeg på om jeg faktisk var glad i ham.
Du er datteren hans.
Men dere sto hverandre nærmere.
Han likte å undervise meg.
Så...
Få deg litt søvn, Ronit.
God natt.
Jeg tok med...
Jeg tok med dette til deg.
Det er...
- Det er bildene dine. - Ja.
Herlig.
Takk.
Bare hyggelig.
God natt.
Er det fint å være gift med hverandre?
Ja.
Vi er svært lykkelige.
God natt.
Går det bra?
Det er faren min.
Går det bra?
Ja.
God morgen, Mrs. Kuperman.
Hvordan står det til?
- Bra, takk. - Bra.
- Hvordan har uken vært? - Bra.
- God morgen, jenter. - God morgen.
- God morgen, Hannah.
som om hun aldri har hatt en klasse, men nei.
Bra.
Det var fint med litt fri.
Bare hyggelig.
Godt å ha deg tilbake, Esti.
Takk.
God morgen, jenter.
God morgen, Mrs. Kuperman.
Jeg har savnet dere.
- Yosef. - Rabbi.
God morgen.
- Dr. Rigler. - God morgen.
Hvordan går det med talen?
Jeg jobber med den.
- Det blir en flott minnetale. - Håper det.
Raven hadde vært stolt av deg.
Takk.
Ronit Krushka bor hos deg.
Ja.
Ha en god dag.
"Kjæresten min er en myrra kvist.
Han overnatter mellom brystene mine.
Kjæresten min er en klase hennablomster-
- på En-Gedis vinmarker."
Handler det om sensualitet?
Om hvordan ekte kjærlighet manifesterer seg?
Kan det også være...
at det finnes noe høyere mellom mann og kvinne?
Referansene til sensuell nytelse feirer fysisk kjærlighet her.
Gleden over slik kjærlighet blir her det høyeste.
"Så vakker du er, min elskede...
Så vakker du er...
Øynene dine er duer.
Så vakker du er, kjæresten min, så god, -
- så grønt vårt leie."
Kan jeg få et stykke eplestrudel?
Kan jeg få en slik også?
En Linzer-kjeks.
- Linzer-kjeks? - Ja.
- Takk skal du ha. - Takk.
Vil du velge?
Ok.
Stearinlys...
Hva? Er det feil?
Det er bare onkel Hartog.
Og rabbi og rebbetzin Goldfarb.
Inviterte han meg likevel?
Nei, jeg inviterte deg.
- Kom igjen. - Ok.
- Går det bra? - Ja da.
- God sabbat. - God sabbat.
God sabbat.
Vi forsto det første gang. Du trenger ikke å forklare.
Alltid skal hun...
- overforklare vitser. Det er problemet. - Han gir aldri slipp.
Vanskelig med et så jødisk navn.
Han nevner navnet hver dag.
Det er utrolig.
Hva slags navn er Andy?
Han har ikke annet å si om ham enn navnet.
Jeg har mer å si. Han er sjenert.
- Det er det andre. - Jeg er glad i sønnen min.
Det er faren hans.
- Hva synes du? - Jeg er glad i ham.
Vår yngste, Basha, fikk nettopp sin andre gutt.
Og de kalte ham Daniel, etter faren min.
De bor i Australia. Det er for langt unna.
Melbourne.
Trettisju barnebarn.
Ikke verst.
Vi så bildene dine i et blad.
Det var bildene av tvillingene.
Men de kalte deg Ronnie Curtis.
Det er yrkesnavnet mitt.
Hva er galt med navnet ditt?
Du burde være stolt av det.
Kunstnere skifter navn iblant...
- ikke sant, Moshe? - Jo, Fruma.
Kvinner skifter navn hver dag.
De tar mannens navn, og deres egen historie blir borte.
Ikke sant?
Jeg vil ikke si "borte".
Den blir ikke borte.
Jo. De gjør det.
Ronit...
Du ligner slik på moren din.
Ikke begynn med det.
Ikke sant hun har Leahs øyne, Moshe?
Jo, hun har vakre øyne.
- Hun er vakker. - Onkel...
Din kjære søster ble tatt fra oss for tidlig.
Og nå Raven.
Det må være et forferdelig sjokk, Ronit.
Er man borte, er det et sjokk. Selvsagt er det det.
Vi trodde ikke vi ville sees igjen.
Beklager å måtte skuffe dere.
Ronit...
- Mer kaffe? - Nei takk.
Jeg vil gjerne snakke med deg om huset.
- Nicht Shabbos geret... - Beklager.
Kom på kontoret...
- så snakker vi om det. - Greit.
Du må ta din mors lysestaker, Ronit.
- Fra huset. - Ja, selvsagt.
- Gi dem til barna dine. - Jeg vil ikke ha barn.
Jeg skal ikke ha barn.
Behold dem og gi dem videre.
Ja. Jeg vil faktisk selge huset, onkel.
- Kan du hjelpe meg å selge det? - Vær så snill. Ikke nå.
Jeg trenger hjelp.
- Ja, men ikke... Ronit. - Beklager.
Hvor gammel var du, Dovid, -
- da Raven begynte å undervise deg?
Tretten?
Ja, 12, 13.
Dovid har vært kjempeflink.
Kjempeflink.
Mye har endret seg etter at du dro. Mange problemer.
Boliger og jobber...
Ungdommen.
Til og med et tilfelle med narkotika.
Kanskje folk burde slutte å få så mange barn.
Vi takler det.
Og du er ikke gift.
Du må finne noen, Ronit.
- Ikke gøy å bli gammel alene. - Jeg er sjelden alene.
Jeg har herlige venner.
Du har det nok gøy, men det går over.
Men å være gift...
Det er slik det skal være.
Er det slik det skal være?
Eller er det en gammel forpliktelse?
Gi deg nå, Ronit.
La oss si at jeg ble her i et år til, onkel.
La oss tenke på det.
Jeg hadde blitt giftet bort, -
- og etter ti år i et ekteskap uten kjærlighet-
- kunne jeg ha tatt selvmord.
Eller hatt lyst til det.
Jeg har skikkelig jetlag, så jeg tror jeg skal...
Jeg stikker.
Vi sees i huset.
Flott å treffe dere, rabbi, rebbetzin og Fruma.
God sabbat, kjære.
Takk for middagen, onkel.
- Vi sees... - Du kan jo følge henne hjem.
- Jeg kommer senere. - Ok.
Beklager.
Takk, det var godt.
- God sabbat. - God sabbat.
Ronit...
Hvorfor er rebbetzin Goldfarb så slem?
Hun har et godt liv. Hva vil hun?
Hva vil folk?
Hva vil du? Vet du det?
Ja, det gjør jeg.
Jeg vil at pappa skal vite at jeg var glad i ham.
Tror du han visste det?
Ja, det gjorde han.
Det må han ha visst.
Jeg er så lei for det, Ronit.
Raven...
Du har mistet faren din.
Den passer bra. Den er nydelig.
Jeg går vanligvis ikke med en så sterk farge.
Den passer til tempoet. Den er vakker.
Så hvis du vil... Du kan bare...
- Han er klar for deg nå. - Takk.
Parykken...
- Hallo, Ronit. - Hallo.
- La oss gå opp. - Ok.
Kom inn.
Sett deg.
Ronit.
Jeg har blitt from!
Ikke spøk.
Så...
Dette er nøkler så du kan hente dine personlige eiendeler.
Det var mange nøkler.
Hjelp meg å selge det.
Klausul tre.
"Rav Shlomo Krushkas testamente."
Rav Krushka, -
- velsigne hans minne, testamenterte huset-
- og alt innbo til synagogen.
- Beklager om det er et sjokk. - Nei.
Det er bare et hus.
En far bør ha et barn som ser til ham i sin siste stund.
Jeg visste ikke at han var syk.
Hvordan kunne du vite det når du ikke var her?!
Du var alt han hadde igjen.
Jeg vet det.
Det må være vondt for deg-
- å ikke få Ravens tilgivelse.
Hallo, Mrs. Kuperman.
- Hallo, Shmuli. - Hallo.
- Hei, Rivkah. - Hallo, Esti.
- Du ser bra ut. - Å, takk.
- Har alle det bra? - Ja, vi har det bra.
Så bra.
Og vi satte pris på all hjelpen, Esti.
Bare hyggelig.
Hei, Shayna. Hei!
Så søt.
Jeg så nettopp Ronit.
- Hvor, da? - Hun gikk langs veien.
Hun har ikke forandret seg mye.
Nei.
Det har hun ikke.
Ok.
- Sees senere. - Ha det.
- Ha det, Mrs. Kuperman.
Så, så.
Ronit?
Du går med parykk.
Nei.
Her. La meg.
Sånn.
Takk.
Beklager at det er så rotete. Jeg...
Onkelen din sa at han tok seg av alt, og...
Han ville ikke at vi skulle røre noe...
før de fjernet det.
Han ga alt til synagogen.
Vil du virkelig ha det?
Økonomisk frihet? Nei.
Det hadde vært for enkelt.
Men det hadde vært hyggelig å bli nevnt i testamentet.
Å ha arvet en pipe.
Jeg vet det.
Jeg kommer ikke på minnetalen.
- Hva? - Det er ikke noe poeng at jeg er her.
Jeg endrer billetten.
Men...
Vet du hva jeg tenker på? Jeg fikk aldri tatt et portrett.
Han satt bare her inne og leste Toraen, -
- kommentarer til Toraen, notater om kommentarene-
- og debattene om notatene.
Det betydde at vi kunne gjøre som vi ville.
Synes du jeg bør dra tilbake før, Esti?
Nei.
Nei, jeg synes ikke du skal dra.
Takk.
Ronit...
Esti...
Da jeg så deg...
Jeg også...
Esti...
Å nei.
Jeg er så lei for det.
Nei, det...
Det går bra.
Jeg er så lei for det.
Det går bra.
Du ligner på moren din.
Går det bra, Ronit?
Det var jeg som ringte synagogen-
- i New York og sa ifra.
Jeg må bare ha litt luft.
Hvorfor giftet du deg, Esti? Hvorfor dro du ikke bare?
Husker du hva Raven sa om ekteskap?
- Nei. - Det gjør du.
"Vil du bli gammel alene?"
Nei. "Vil du bli gammel uten familie og glede?
Dovid er en snill gutt.
Han er sjenerøs og er gal etter deg. Gift deg med ham."
Så alt var greit da jeg dro?
Nei.
Jeg var syk.
Hvordan syk?
I hodet.
Raven var bekymret for meg, -
- og hvis jeg måtte ligge med en mann, hvorfor ikke bestevennen vår?
Å, Esti...
Jeg tror... han trodde at ekteskap ville kurere meg.
Det har ikke vært helt katastrofe.
Og det er nok?
Må du ha sex hver fredag?
- Det forventes. - Middelaldersk.
Ikke obligatorisk.
Ingen får juling hvis de ikke har lyst.
Hva skjedde med deg?
Ingenting.
Du skjedde med meg.
Så begynte jeg å undervise, og det ble viktig.
Du kan undervise hvor som helst.
Jeg er glad i jentene.
Og jeg gir dem ambisjoner.
Til hva, da? Å føde sju barn og være en god kone?
Ikke. Jeg er en god lærer.
De verdsetter seg selv.
Ok, men hva med deg?
Det er meg.
- Hmm. - Hva?
Vil du ha en sigarett?
Nei.
Og du? Er du lykkelig?
Ja.
Har du vært sammen med andre kvinner?
Nei.
Ikke egentlig.
Du?
Nei.
Men, Esti...
Liker du fortsatt bare kvinner?
Bagen din...
Hva?
Den er ekstremt erotisk.
- Kan jeg prøve den? - Nei.
Du er ikke from. Du får ikke lov.
Gi deg.
- Nei. - Bare kjapt. Kom igjen.
- Vær så snill. - Greit. Prøv.
Det er en sexy bag.
Hva med barn?
Jeg har tre stykker i bagen. Alle er rødhårede.
Jeg synes den passer meg.
Her kysset du meg første gang.
Det er sprøtt at du er her.
Å, faen!
Ronit?
Er det deg?
- Ja. - Hva gjør du her?
Jeg går bare rundt på de gamle stedene.
Dette er mannen min, Lev.
Dette er Ronit, Ravens datter.
Husker du? Jeg fortalte om henne.
Hvordan går det, Lev? Hei.
Du kommer visst på minnetalen.
Raven var en stor mann.
Jeg vet det. Jeg er datteren hans.
Vil du ha en sigarett?
Var det rebbetszin Kuperman?
Nei.
Esti!
Går det bra?
Ja visst.
Esti.
Jeg kommer om et øyeblikk.
Hva har skjedd?
Hva?
Hva har skjedd?
"Javisst, for det er trolldomskraft i tøyet.
En spåkvinne som hadde, her på jord,
talt solens rotasjon to hundre ganger,
begikk den sømmen i profetisk rus.
Av åmer som var vigslet skaptes silken,
hun farvet den med saft hun klokt trakk ut av døde jomfruhjerter."
Veldig bra, Sara.
Hva utmerker seg i stykket så langt?
Lommetørkleet med jordbær på.
Hvorfor er det viktig?
Vet noen det?
Husker dere hva Othello sa om hvordan det ble laget?
Ja, Rina.
Han sa at det røde var farget med jomfrublod.
Det stemmer. Ja?
Og løgnene. lago lyver mer og mer. Og man vet ikke hvorfor.
Og drapet, Mrs. Kuperman.
- Det var forferdelig. - Ja.
Dødsfallet er sjokkerende, men...
- Beklager avbrytelsen. - Det går bra.
Mrs. Shapiro må snakke med deg.
Takk. Jeg tar det i pausen.
Hun sa med en gang.
Fortsett å lese scenene i par. Straks tilbake. Takk.
God morgen, jenter.
- God morgen, Miss Scheinberg. - Fortsett der dere slapp.
Kom inn, Esti.
Mrs. Shapiro.
Vi blir svært glade hvis du velger å fortsette Ravens verk.
Det er alltid hindre ved utfordringer.
Det blir vanskelig å måle seg med Raven...
- på noen ordentlig måte. - Og din kone.
Hadde hun likt at du tok over synagogen?
Ja. Esti støtter meg i alle mine beslutninger.
Og Ronit Krushka?
Vi ble overrasket av hennes tilstedeværelse.
Ronit sørger.
Og hun skal føle seg velkommen under minnetalen.
Selvsagt.
Og Esti? Blir hun ikke forstyrret av Ronits tilbakekomst?
Hvorfor skulle hun det?
Det er mitt hus vi snakker om.
Jeg holder orden på det.
Bra.
Hallo.
Esti? Hva har skjedd?
- Går det bra? - Ikke her.
I går-
- oppførte jeg meg som en ungdom.
Så dum og ufølsom.
- Sa noen noe? - Ja! Og jeg bor her.
Hva sa de?
Rektor...
Det spiller ingen rolle.
Vi må stoppe dette.
- Ok. - Ok?
Jeg kan ikke gjøre dette.
Ok.
Vi prøver. Vi prøver å leve et godt liv.
Jeg vet det.
Og jeg tror virkelig.
Navnets ord er mitt liv.
Jeg er...
Jeg drar i morgen.
Jeg vil ikke at du skal dra.
Det vil jeg ikke.
Jeg visste ikke at dette ville skje. Virkelig ikke.
Jeg visste ikke engang at jeg kom til å treffe deg.
Kan vi gå et annet sted? Kan vi gå herfra?
Vær så snill. Kom igjen.
Vi må bare gå et annet sted.
Kom hit.
Jeg pleide å tenke på livet ditt i New York.
Jeg prøvde å forestille meg rommet ditt.
Jeg fulgte med på tidsforskjellen.
Så jeg visste når du var våken og når du sov.
Hva?
Jeg tenkte bare på da Raven overrasket oss.
Ikke gjør det.
Ansiktet hans.
Hva sa han?
"Hashem, slå meg til marken!"
Å nei!
Det var fælt.
Jeg vil ta bilde av deg.
For Jewish Messenger?
Nei.
Se på meg.
Se på meg, Esti.
Esti?
Beklager at jeg er så sen.
Har du spist?
Ikke.
Mrs. Shapiro leverte en formell klage om deg og Ronit.
Hva?
Gikk hun til deg?
Ja.
Fortell meg sannheten.
Jeg... kysset Ronit.
Kysset du henne?
- Unnskyld. - Esti!
- Hva gjør du mot oss?! - Jeg har prøvd!
- Hva vil du? - Jeg har prøvd!
Vil du bli såret igjen?
- Har Ronit bedt deg bli med henne? - Å, Dovid.
Hun drar tilbake til vennene sine. Til mennene sine.
Hva feiler det deg?
Hva feiler det deg?!
Hva er det? Fortell meg det.
Du kan fortelle meg det.
- Kan jeg det? - Ja.
- Vi har alltid vært ærlige. - Har vi?
- Ja, det har vi. - Har vi?
Jeg sa ifra til Ronit om faren.
- Jeg ville ha henne tilbake. - Nei.
- Jo. - Nei, det gjorde du ikke.
Hun utnytter deg.
- Du ser det ikke. - Ingen utnytter noen.
- Du er blind! - Nei!
Se på meg!
Jeg ville at det skulle skje!
Og da vi var jenter...
Det var slik da også. Det har alltid vært slik!
Jeg har alltid villet det.
Jeg synes du skal forlate ham.
Virkelig?
Hvor skal jeg dra?
Jeg kommer for sent.
Rabbi.
Fruma.
Elliot.
Raven hadde blitt så glad for at du kom.
Jeg er glad for at vi kunne komme.
Takk for at du kom fra så langt unna, Joey.
- Ha et langt liv, rabbi. - Takk.
- Rabbi. - Takk for at du er her.
- Raven vil bli savnet. - Takk.
- Vi kondolerer. - Takk for at dere kom.
Kondolerer.
Spiser du ikke?
Det er godt.
Veldig godt.
Jeg har bestilt flybillett. Jeg drar i kveld.
Hva?
Så bra.
Håper minnetalen går bra.
Den gjør det nå.
Hva med deg?
Hva?
Hva skal du gjøre?
Jeg vet ikke. Det...
Prøv å forklare meg det.
Jeg kan ikke.
Jeg må pakke.
Farvel.
Det er lettere å dra, ikke sant?
Nei.
Er du ledig?
Unnskyld meg.
Hallo?
Dovid?
Nei.
Nei, hun er ikke sammen med meg.
Når så du henne sist?
Hun kommer tilbake, Dovid. Ta det med ro.
- Unnskyld? - Ja?
Dovid, kan jeg ringe deg tilbake når jeg har gått gjennom kontrollen?
- Hallo. - Hvor skal du fly i dag?
Til New York.
Esti!
Esti?
Skulle ønske hun aldri hadde kontaktet deg.
Jeg er glad for at hun gjorde det rette.
Faren min døde.
- Du hadde ikke tenkt å si det. - Forstår du hvorfor ikke?
Jeg beskyttet min kone.
Dovid.
Jeg vil at du skal gi meg min frihet.
Kom hit, Esti.
Jeg var livredd.
Beklager.
Jeg ville ikke at du skulle bekymre deg.
Jeg er gravid.
Et barn.
Hashem våker over oss.
Jeg synes ikke vi skal være sammen lenger.
- Det er hans ønske. - Nei.
Jeg ble født inn i dette fellesskapet.
Jeg hadde ikke noe valg.
Jeg vil at barnet mitt skal kunne bestemme selv.
Vi har ventet så lenge på dette.
Gi meg min frihet.
Nei.
- Dovid, du kan ikke... - Hold deg unna.
Det kan jeg ikke.
Jeg er lei for det.
Du kom tilbake.
- Fruma. - Esti.
Jeg vil ikke gjøre noen opprørt. Jeg vil bare hedre min far.
Jeg vet det.
Vær så snill.
Bli med til New York.
Bli med til New York og vær sammen med meg.
Rav Krushkas bortgang-
- stiller oss overfor-
- et tomrom...
Forvirrede.
I dag-
- søker vi trøst i viten om-
- at hans arv vil bestå-
- og føres videre i neste generasjon.
Jeg kaller på en ny røst, -
- Rav Krushkas nærmeste elev...
åndelige sønn...
og etterfølger...
rabbi Dovid Kuperman.
Rabbi Kuperman.
"Rav Krushka snakket ofte om lærerens plikt.
Plikten..."
Beklager. Jeg klarer ikke.
Ravens eneste barn, Ronit Krushka, er her i dag.
Ravens siste ord til oss...
Hvorfor valgte han å snakke om valg?
Og frihet.
Det finnes ingenting så sårt-
- eller sannferdig...
som følelsen av å være fri.
Fri til å velge.
Raven var en Toraens kjempe.
Men det var ingen kjempe vi så kollapse den dagen.
Det var en mann.
Han snakket om englene og om dyrenes lyster.
Og med sine siste ord-
- minnet han oss på dette.
Vi er frie til å velge!
Du er fri.
Du er fri!
Jeg kan ikke godta æren-
- eller stillingen jeg har blitt tilbudt.
Jeg har ikke tilstrekkelig forståelse.
Tilgi meg.
Jeg sniker meg bare ut.
Shalom.
Farvel, Dovid.
- God morgen. - God morgen.
God morgen.
Er den din?
Farvel.
Må du få et langt liv.
- Hvilken terminal? - Fem, takk.
Ronit! Vent!
Kan du stoppe? Stopp bilen.
Du kommer til å bli en strålende mor.
Du vil være modig og vakker.
Jeg elsker deg.
Forteller du meg hvor du er?
Ja, det skal jeg.
Unnskyld?
Kan vi ta en liten omvei?
Farvel, pappa.
Undertekst oversatt av: John Friberg