Kai užgimsta kažkas mūsų žemėj
Į saulę tuoj kelia akis
Yra čia daugiau nei išvysti gali
Daug daugiau nei užmato akis
Tiek visko daug tau atrasti reiks
Daug daugiau nei galėtum atrast
Bet jau saulė aukštai
Kviečia eiti takais
Ir žemėj šioj savo vietą surast
Ir su saule kartu
Kylam mes visi
Su svaja naivia
Su viltim gyva
Ir gyvenimo mūs
Ratas sukas vėlei
Sukas ratas
Su saule kartu
Ir su saule kartu
Kylam mes visi
Su svaja naivia
Su viltim gyva
Ir gyvenimo mūs
Ratas sukas vėlei
Sukas ratas
Su saule kartu
LIŪTAS KARALIUS
Gyvenimas neteisingas,
tiesa, mažasis mano drauge?
Vieni ėda sočiai,
kiti priversti slėptis tamsoje ir tenkintis likučiais.
Mano akimis žiūrint,
mes abu tokie patys.
Ieškome išeities.
Artinasi karalius!
Tai - ne mokymai.
Jo didenybė pageidauja audiencijos.
Jam įžengus, pakilsi ir priklaupsi.
Zazu...
Per tave paleidau savo pietus.
Tau teks pasiaiškinti Mufasai, kodėl nepasirodei ceremonijoje šįryt.
Niekam aš nesiaiškinsiu.
Rėži? Rėži.
Ne. Nežiūrėk į mane taip.
Tu alkanas, Zazu?
Gal užkąskime kartu?
Negali manęs ėsti!
Karališkos palydos narius ėsti draudžiama!
Nereikia! Liaukis!
Rėži!
Tik pažvelkite, kas nužengė iš aukštybių aplankyt prasčiokų.
Mes su Sarabe nematėme tavęs Simbos pristatyme.
Jis vyko šiandien?
Iš galvos iškrito.
Aš, žinoma, nenorėjau parodyti nepagarbos Jo didenybei ir Sarabei.
Kaip žinai, didžiai gerbiu karalienę.
Kaip karaliaus brolis, turėjai stovėti pirmoje eilėje.
Aš ir buvau pirmoje eilėje.
Ar pamiršai?
Tačiau pasirodė tas princas.
Neatsuk man nugaros, Rėži.
Ne, Mufasa, tai tu nesuk man nugaros.
Ar tai iššūkis?
Man ir į galvą nešautų dar sykį mesti tau iššūkį.
Išmintingas sprendimas.
Tau neverta galynėtis su jo didenybe.
Šeimoje man atiteko smegenų liūto dalis.
O štai dėl brutalios jėgos mano brolis, bijau,
visada valdys.
Ne visada, Rėži.
Vieną dieną valdymą perims mano sūnus.
Simba bus tavo karalius.
Tegyvuoja karalius.
- Ir ką man su juo daryti? - Liaukitės.
Abu puikiai žinom, kad jį seniai derėjo išvyti iš Liūtų valdų.
Jis mano brolis, Zazu. Čia - jo namai.
Ir kol aš gyvas, taip bus.
Kiekvienoje šeimoje yra balta varna, pone.
Turėjau pusbrolį, įsivaizdavusį jog yra genys.
Jis trankė galvą į medžius, o juk mūsų snapai tam nepritaikyti.
Nuolat alpdavo. Kur jūs?
Pone, atskrendu!
Simba.
Tėti, nemiegi?
Tėti, pabusk!
Tėti!
Tėti, tėti!
Tavo sūnus pabudo.
Iki saulėtekio jis - tavo sūnus.
Eime, tėti.
Žadėjai paimti mane į rytinį žemių apėjimą. O rytas prasidėjo.
Žadėjai! Atsikėlei?
Pirmyn!
- Pirmyn. - Ką darysim pirma?
Paskelbsime medžioklės įsakymus? Vysime lauk piktus įsibrovėlius?
Tėti! Ne ten eini!
Tėti?
Man negalima čia lipti.
Žiūrėk, Simba.
Ką tik mato akys, yra mūsų karalystė.
Tu visa tai valdai?
Taip.
Tačiau karaliaus valdymo laikas
pakyla ir nusileidžia kaip saulė.
Vieną dieną, Simba,
mano saulė nusileis,
ir pakils nauja saulė - tavo.
Ir visa tai priklausys man?
Tai nepriklauso niekam, bet tau teks saugoti šį kraštą.
Tai didelė atsakomybė.
Viskas, ką tik mato akys?
Ir tie medžiai? Ir vanduo?
Ir tas kalnas?
O už tų šešėlių?
Ten nekelk kojos, Simba.
Maniau, karalius gali daryti ką tik nori.
Užimti bet kurią teritoriją.
Kol kiti ieško, ką gali užimti,
tikrasis karalius ieško, ką gali duoti.
Viskas, ką matai, egzistuoja pusiausvyros dėka.
Kaip karalius privalai suprasti šią pusiausvyrą
ir gerbti visas būtybes -
nuo mažų roplių iki šuoliuojančių antilopių.
Bet, tėti, mes juk ėdame antilopes?
Taip, Simba. Paaiškinsiu tau.
Mums numirus, mūsų kūnai tampa žole,
o antilopės minta šia žole,
taip mus visus apjungia didysis gyvenimo ratas.
- Pone! - Labas rytas, Zazu.
Pateiksi rytinę ataskaitą?
Taip, pone.
Dešimt flamingų atsistojo ant vienos kojos.
Dvi žirafos buvo pagautos besitrinančios kaklais.
Bitės dūzgia,
- jog leopardai įžengė į tamsiąją dėmę. - Nori pasilinksminti?
Paukščiai ėmė čiulbėti 4.00 val. ryto.
Pasakiau jiems: "Paukščiai, supratom."
Sėlink prie pat žemės.
Aš moku.
Patikrink vėjo kryptį, šešėlius
ir lauk tobulos akimirkos pulti.
Gepardai pavogė babuinų pietus, ir babuinai ėmė šėlti it beždžionės.
Todėl gepardai, kaip sakau, niekada ir nepraturtėja.
Visada tą sakiau. Ar supra... Dar sykį pakartosiu.
Gepardai niekada...
Liaukis! Juk tai žinios!
Labai gerai!
Pone!
Pone! Hienos įžengė į Liūtų valdas. Jos medžioja!
- Kur Sarabė? - Rengia ataką.
Zazu, palydėk Simbą namo.
Tėti, leisk man padėti.
Ne, sūnau. Pasilik su kitais jaunikliais.
Aš - jau ne jauniklis.
Nagi.
Eime namo.
Štai ir atėjome.
Eik žaisti su kitais jaunikliais.
Puiku.
Jei nori ką nors nudėti,
laikykis pavėjui.
Aš moku medžioti, dėde Rėži.
Tikėkimės, kad tavęs niekada neužpuls vabalas.
Grįžk į savo urvą, Simba. Aš - ne auklė.
Auklė? Aš būsiu Tauriosios uolos karalius.
Mano tėtis man aprodė visą karalystę.
Sakė, kad aš valdysiu ją visą.
Tikrai?
Tik pagalvok.
Tapęs karaliumi, aš tau įsakinėsiu.
Nurodinėsiu tau, ką daryt.
Keista, tiesa?
Nė nenutuoki.
Sakai, tėtis aprodė tau visą karalystę?
Ar ir tuos šešėlius už šiaurinės ribos?
Ne. Jis uždraudė man ten eiti.
Jis absoliučiai teisus.
Dramblių kapinės jaunam princui - ne vieta.
Dramblių kapinės?
Vajė, pasakiau per daug.
Anksčiau ar vėliau būtum pats viską sužinojęs,
juk tapsi karalius ir visa kita.
Tu ten esi buvęs?
Visi mes esame ten buvę. Ir jaunikliui ten ne vieta.
Dūlėjantys kaulai,
tirštos puvėsių balos.
Dūlėjantys kaulai? Puvėsių balos?
Pažadėk man, kad neisi ten, Simba.
Dabar bėk namo.
Ir atmink,
tai bus mūsų paslaptis...
jūsų didenybe.
Nala! Eime.
- Kur? - Iki vandens.
Simba, ji dabar prausiasi.
Metas ir tau praustis.
Bet mama...
Aš ir pats galiu.
Nespurdėk.
Tu suvelsi man karčius!
Liaukis. Už ausų.
Liaukis, mama!
Matai? Aš švarus. Galim bėgti?
Ten nėra hienų. Tu visas nuvaikei.
Tik iki vandens, ne toliau.
Eik pavėjui.
Ir dar vienas dalykas.
Zazu jus lydės.
Zazu?
Arba su Zazu,
arba niekur neisit.
Judam, visi kartu.
Vienas paskui kitą.
Tai kur mes iš tikrųjų einam?
Kaip atspėjai?
Juk nemėgsti vandens.
Nugirdau apie vieną vietą, Nala. Tai įdomiausia, nepaprasčiausia...
Sakyk, kur.
Dramblių kapinės.
Ar toli?
Nelabai. Už tų šešėlių.
Nebijok. Visi ten jau yra buvę.
Taip toli mes dar nėjom.
- Kas, jei pasiklysim? - Nusiramink, Nala.
Šįryt apžiūrėjau visas žemes kartu su tėčiu.
Nėra ko bijoti.
Viena kliūtis yra.
Gresia pavojus. Kažkas artinasi.
Pala, čia tik mano šešėlis.
Kaip atsikratysime dronto?
Palik tai man.
Paskui mane į laisvę.
Kaip miela matyti
būsimą karalių su būsima karaliene.
Tirpstu iš mielumo.
Ką čia kalbi apie "būsimą karalienę"?
Vieną dieną judu būsite pažadėti vienas kitam.
Susižadėsite. Susižieduosite.
Simba, supranti paukštiškai?
Susituoksite!
Ateis metas, kai susituoksite.
Vienas su kitu.
- Šito nebus, Zazu. - Niekada.
Mes su Nala - draugai.
Ji bijo raganosių!
- O jis nėra ėdęs impalos. - Sykį ragavau.
Mes niekada nesituoksime, Zazu.
Monarchas, ignoruojantis tradicijas.
Su tokiu požiūriu, būsi nekoks karalius.
Niekam neleisiu man nurodinėti, kur eiti, ką daryti
ir su kuo tuoktis.
Nebūsiu toks karalius.
Simba, nuo lemties nepabėgsi.
Žiūrėk.
Karalium džiunglių tapsiu aš
Tad priešai atsargiau
Na, karaliaus tokio mažo dar niekur nemačiau
Aš liūtas galingiausias čia Valdau džiungles visas
Tad lenkit galvas prieš mane kai riaumoju aš
Kai riaumot išmoksi, bus matyt
Ak, kaip noriu aš jus valdyt
Dar teks nemažai išmokti, jaunasis šeimininke, turiu pasakyt.
Jei manai...
Nebebus Būk toks
Taip sakau tik todėl...
Nebebus Eik ten
Nes linkiu tau gero...
Nebebus Eik sau
Nebebus Eikš čia
Taip, eikš čia!
Laisvas per dienas lakstau
Na to tai jau nebus.
Ir tėvų aš neklausau
Tikrai manau, kad laikas jau šnekėt mums atvirai
Be plepalų tavų apsieis karalius tai tikrai
Jei tokia laukia ateitis, man metas skristi lauk
Ir iš tarnybos Ir iš Afrikos
Manęs daugiau nelauk
Sakykit, kaip tą vaikį suvaldyt
Simba!
Ak, kaip noriu aš jus valdyt
Simba!
Aš tavęs nematau, Simba.
Tau negalima dingti man iš akių.
Aš jį pamečiau!
Aš tave kiaurai permatau!
Kur bėgi, Simba?
Liaukis!
Negali nuo manęs slėptis, Simba.
Esu prisiekęs karaliui saugoti tave.
Tučtuojau paklausyk.
Atsiprašau už plazdėjimą, bet ar nematėte...
Liūtuko.
Jis mažas, bet labai mielas.
Kas akis į dangų
Kas akis į žemę
Kur tiktai pažvelgsit
Simbą ten jūs regit
Dar ne.
Kai dainą džiunglių skambant tu girdi
Karalių Simbą šlovina visi
Aš tave matau!
Danguj, ant žemės ir net vandeny
Ak, kaip noriu aš jus valdyt
Simba!
Ak, kaip nori jis mus valdyt
Ak, kaip noriu aš
Nori jis
Mus/jus valdyt
Aš jį pamečiau!
Mufasa nupeš mane.
Negerai.
Simba, mes jo atsikratėme.
Žinau, ką galvoji.
Būsimasis karalius - genijus.
Juokauji.
Be karalienės nė už ką nebūtum išsisukęs.
Nieko nepamiršai?
Nėra jokios karalienės.
Gali sau kalbėti.
Verčiau tekėsiu už vamzdžiadančio.
Sėkmės ieškant bet vieno, kuris sutiks.
Sėkmės grįžtant iš čia be įdrėskimų.
Pasistenk.
Tu parverstas!
Atsiprašyk manęs.
Niekada.
Tu parverstas. Ir vėl.
Nala, liaukis.
Kas čia?
Neapgausi manęs, Simba.
Žinau, kad nieko ten...
Čia turbūt tai.
Eikš!
Simba, čia jau ne Liūtų valdos.
Mes suradome, Nala. Žinai, ką tai reiškia?
Tai, jog galim grįžt namo.
Tai, jog su mumis niekas nedrįs elgtis kaip su jaunikliais.
Simba, pasilenk! Ten gali būti pavojinga.
Pavojus?
Pavojai kelia man juoką!
Geras!
Girdi, Nala?
Simba, liaukis!
Įrodei, jog esi drąsus.
Saulė leidžiasi, aš netupėsiu čia...
Tik pažiūrėkite.
Svečių šiandien nelaukėme.
Liūtukai,
likite pas mus vakarienei.
Taip, pasilikite.
Nes jūs panašūs į užkandį prieš miegą!
- Gali pasitraukti? - Noriu padėti.
Jau kalbėjome apie tai.
Aš kalbu vienas.
Aš užkalbu aukas, kad likusieji galėtų jas apsupti.
Gerai jau, atleisk.
Neatsiprašinėk. Daryk, ką reikia.
Tokių vaišių laukiau visą gyvenimą.
Kokia netikėta sėkmė - suėsti karaliaus sūnų.
Luktelėk, karaliaus? To paties karaliaus?
To paties valdovo?
Mufasa manęs nevaldo!
Tu negali man nieko padaryti!
Aš - būsimasis karalius!
Jis man nurodinėja, ką daryti.
Tėvo jėga rusena jo krūtinėje.
Įdomu,
koks šios drąsos skonis.
Paleisk juos, Šenze!
Jie suklydo, baisiai.
Bet jei suėsi jį, įžiebsi karą su Mufasa!
Hienos kariauja su liūtais nuo pradžių pradžios.
Aš pribaigsiu Mufasos giminę!
Bėkite!
Neleiskite jiems pasprukti!
Greičiau!
Girdėjot?
Būsimasis karalius!
Nieko man nedarykit!
Pakartok!
Jei dar sykį prisiartinsi prie mano sūnaus...
Ne, Mufasa. Niekada.
Daugiau niekada.
Esi įspėta, Šenze.
Maniau, esi drąsus.
Zazu?
Palydėk Nalą prie Tauriosios uolos.
Taip, valdove.
Nebūkite jam labai griežtas, valdove.
Pamenu, buvo vienas toks jauniklis, užsispyręs,
nuolat patenkantis į peštynes.
Tačiau jis pasiekė didelių aukštumų, tiesa, valdove?
Privalau pamokyti sūnų.
Nala, eime.
Simba?
Tu tyčia nepaklusai man.
Žinau.
Tave galėjo nužudyti.
Blogiausia, jog ir Nala galėjo nukentėti.
Ar supranti, kas galėjo nutikti?
Užtraukei pavojų visai mūsų šeimai.
Aš tik norėjau parodyti tau, ko esu vertas.
Kad esu toks pat drąsus kaip ir tu.
Rodau drąsą tik kai to reikia, kai nėra kito kelio.
Bet juk tu nieko nebijai.
Šiandien bijojau.
Tikrai?
Taip. Išsigandau, jog galiu tavęs netekti.
Vadinasi, net ir karaliai bijo?
Daugiau, nei gali įsivaizduoti.
- Žinai, ką? - Ką?
Tos hienos, manau, dar labiau išsibijojo.
Nes su tavo tėvu verčiau nejuokauti.
Ateik čia.
Tėti?
- Mes - draugai, tiesa? - Taip.
Ir visada būsim kartu,
tiesa?
Simba, noriu tau pasakyti tai, ką kartą pasakė man mano tėvas.
Pažvelk į žvaigždes.
Didieji praeities karaliai
žvelgia į mus iš žvaigždžių.
- Tikrai? - Taip.
Kai pasijusi vienišas,
prisimink, kad visi karaliai
mato tave ir rodo tau kelią.
Aš - jų tarpe.
Bet aš jų nematau, tėti.
O tu įsižiūrėk, sūnau.
Gerai įsižiūrėk.
Mufasa stiprus.
Kur kas stipresnis už mus.
- Pasitrauk nuo manęs, prašau. - Ką?
Gali gulėti bet kur.
- Kur man gulėti? - Man reikia asmeninės erdvės.
- Aišku? - Aišku.
Apie tave nieko nenoriu pasakyt. Tu - nuostabus.
Bet jis...
Dabar žinau, kad tu tyčia taip darai.
Tu irgi drąsus. Kietas, energingas.
- Dar ir tyčiojiesi. - Puiki laikysena.
Kai kitą sykį sutiksiu Mufasą,
pamokysiu jį taip, kad jis niekad nepamirš.
Tau pasisekė! Jis už tavęs.
Mufasa?
Čia ne karalius.
Jūsų, kvailių, žemėse - nė gyvos dvasios.
Aš pasiunčiau pas jus du liūtukus,
o jie grįžo namo sveiki ir gyvi.
Tuomet teks suėsti tave.
Kam tenkintis vienu patiekalu,
jei galit užsitikrinti gausias vaišes visam gyvenimui?
Ką gali mums pasiūlyti?
Vietą, kurioje prikimšit pilvus.
Visas kraštas, ką tik mato akys, atiteks jūsų medžioklei.
Tu neturi jokių teisių į Liūtų valdas.
Tuos medžioklės plotus valdo karalius.
Todėl mes jį ir nužudysime.
Mufasa visuomet itin ribojo
medžioklę.
Kai karaliumi tapsiu aš,
stipriausieji galės laisvai imti, ką panorėję.
Nes hienos pilvai nuolat tušti.
Mufasa pernelyg stiprus.
Mufasa - nusenęs monarchas
Tik aidas didžios praeities
Nuversti seniai jau jį laikas
Vardan sotesnės ateities
Čia permainos liūtų jau laukia
O tai reiškia ir hienų visų
Valdžia ir galia mane šaukia
Ir atveda tiesiai pas jus
Tad ruoškimės liūtus nuversti
Ir lai tegyvuoja klasta
Gudriai sugalvota
Suktai suplanuota
Daug metų atstumtas Bet mestas jau burtas
Aš tapsiu Karalium
Didžiu Visagaliu
Aš tapsiu legenda gyva
Tad iltis mes iššiepę plačiai
Ruoškimės
Tad iltis mes iššiepę plačiai
Ruoškimės
Mano tėtis labai supyko ant manęs.
Todėl mes čia, Simba.
Manau, žinau, kaip gali atitaisyti savo klaidą.
Tavo dovana privers pamiršti šį įvykį.
Bet jis - karalius. Ką aš galiu jam padovanoti?
Savo riaumojimą.
Riaumojimą?
Taip!
Girdi?
Į šį tarpeklį ateina visi liūtai, kad atrastų savo riaumojimą.
Visi?
Net ir mano tėtis?
Net Mufasa buvo čia, kai buvo tavo amžiaus.
Ir neišėjo,
kol jo riaumojimas persirito per viršūnes.
Taip aukštai?
Taip sužinosi, jog atradai savo riaumojimą.
Truputis darbo,
ir niekas nebevadins tavęs jaunikliu.
Stebėk.
Tai pavyks, Simba.
Tik reikia laiko.
Aplankysiu tave vėliau.
Tėtis labai didžiuosis manimi, tiesa?
Šios dovanos jis niekada nepamirš.
Mufasa! Greičiau!
Antilopės bėga tarpekliu!
Ten Simba!
Simba?
Aš jį surasiu!
Zazu!
Laikykis! Pagalba jau pakeliui!
Štai jis! Tame medyje!
Ateinu, Simba! Laikykis!
Aš jiems padėsiu, Zazu! Kviesk šen liūtus!
Skrisk!
Tėti!
Simba!
Eikš pas mane, sūnau.
Šok!
Tėti!
Rėži!
Padėk man.
Tegyvuoja karalius!
Ne!
Tėti?
Pabusk.
Padėkite! Kas nors!
Simba!
Ką tu padarei?
Antilopės bėgo.
Jis mane gelbėjo.
Tai nutiko netyčia.
- Aš nenorėjau... - Žinoma, nenorėjai.
Niekas nenori, kad tai nutiktų.
Tačiau karalius žuvo,
o jei ne tu,
jis būtų gyvas.
Tavo tėvas siejo su tavimi dideles viltis,
suteikė tau daug galimybių.
O tu jam štai kuo atsimokėjai.
Aš nežinojau.
Ką pagalvos tavo motina?
Sūnus, kaltas dėl tėvo žūties.
Jauniklis, pražudęs karalių.
Ką man daryti?
Bėk.
Bėk kuo toliau, Simba.
Bėk ir niekada negrįžk!
Nudėkite jį.
Leiskitės žemyn ir įsitikinkite, kad jis negyvas.
Rimtai?
Atleisk.
- Štai, geras atstumas. - Aišku.
Nukritęs iš taip aukštai neišgyventų joks jauniklis.
Mes jai pasakysime,
kad nusileidome ir suėdėme jį.
Puiku, nes aš siaubingai išalkęs.
Mes jo neėsime.
Simba negyvas.
Tai viskas, ką jai reikia žinoti.
Aš nieko prieš.
Mufasos mirtis - siaubinga tragedija.
Jis buvo žymiausias mūsų giminės vadas.
Brolio žūtis -
gili, asmeninė netektis.
O dar ir mažojo Simbos, vos pradėjusio gyvenimą.
Liūtukas, kurio krauju tikėjomės kliautis ateityje.
Šito išgyventi beveik neįmanoma.
Gailiuosi, kad tarpeklyje atsidūriau per vėlai
ir nebegalėjau jo išgelbėti.
Tad sunkia širdimi
privalau perimti sostą.
Netekus Mufasos su Simbos,
jūsų karaliumi tampu aš.
Tačiau privalau pripažinti,
jog vienas šios naštos nepakelsiu.
Man prireiks pagalbos,
kad užtikrinčiau liūtų saugumą.
Nala, niekur neik.
Taigi, iš šios tragedijos pelenų
pakils naujoji mūsų era.
Puiki
ir šlovinga ateitis!
O, varge.
Nepataikiau!
Vieną dieną pagausiu kokį grifą!
Tikrai pagausiu!
Nesuprantu, kodėl tau tai taip svarbu.
Jaučiu, kad nuo to pasijusiu geriau.
O, ne. Čia liūtukas.
- Ne liūtukas. - Pažiūrėk.
- Kas jis? - Ne liūtas, o kailiuotas paukštis!
Panašus į liūtą!
Joks jis ne liūtas. Apžiūrėsiu iš arčiau. Atsiprašau.
Su kuo mes čia turim reikalą.
Liūtas!
- Gelbėkis, Pumba! - Palauk! Ei, Taimonai.
Palauk, Taimonai! Čia - liūtukas!
Jis išaugs.
Pasilikime jį! Prašau!
Pažadu vedžioti jį kasdien!
Jei jis prikakos, išvalysiu.
Tai jis tave išvalys!
Jis tave suės, o mano kūną panaudos kaip dantų krapštuką!
Bet vieną dieną jis taps stipriu, galingu liūtu, ir bus mūsų pusėje!
Supratau. Kas, jei jis bus su mumis?
Išklausyk mane!
Plėšrus žvėris mūsų pusėje - ne tokia jau prasta mintis!
Tai pasiliksime jį?
Taip, žinoma, kad pasiliksime!
Kas čia su smegenimis?
Vadinsim jį Fredu!
Kas tu?
- Mes išgelbėjome tau gyvybę. - Taip.
Baisiai rizikavome. Kovėmės su piktais grifais!
Pulkais grifų. Spiečiais.
Aš - Pumba.
- Čia - Taimonas. - Ar sakiau, kad išgelbėjom tau gyvybę?
Nesvarbu.
Koks niūrumas. Nesvarbu?
Lyg neturėčiau kitų rūpesčių.
Dabar jo bėdos tapo mano bėdomis?
Bet mes galim jam padėti. Juk galim.
Tai kas tave kankina? Kuo trumpiau.
Padariau kai ką baisaus.
Nenoriu apie tai kalbėti.
Vaike, visi daro klaidų.
Juk galim tau padėti, tiesa?
Nebent galit pakeisti praeitį.
Labai daug nori...
- Tai sunku. Sudėtinga. - ...jei atvirai.
Pakeisti praeitį? Ji jau įvyko.
Taip, todėl pakeist jos nebegali.
Tačiau žinai, ką gali pakeisti?
Ateitį. Tai mes mokam.
Neblogai mokam.
Kaip galit pakeist tai, kas dar neįvyko?
Kad pakeistum ateitį, turi palikti praeitį.
Toli toli.
Vaikeli, žinok, blogi dalykai nutinka, ir nieko nepadarysi.
Taip.
Ne taip! Kai pasaulis atsuka tau nugarą,
tu atsuki nugarą pasauliui!
Ir tiesiog priimi tai, kas ateina!
Ir klausimą "Kas?" paverti "Na ir kas?"
Mane mokė kitaip.
Tuomet tau reikia kitos pamokos.
Kartok su manimi, vaike. Hakuna matata.
- Ką? - Hakuna matata.
Hakuna matata.
Daugelis audringiau reaguoja, kai pirmąsyk tai išgirsta...
- Kaip žinai. Hakuna matata... - Kai kas ima ploti.
Tai reiškia "jokių problemų". Vienas ir...
Aš skaičiuosiu.
- Aš noriu skaičiuoti! - Skaičiuokime kartu.
- Gerai. - Puiku.
Du vienas, du vienas...
Hakuna matata
Ką kiti pagalvos
Hakuna matata
Nesuki sau galvos
Galvos nesuki Ką tau sako kiti
Kai taip gyveni
Laisvas esi
Hakuna matata
- Hakuna matata? - Toks mūsų moto.
- Kas yra moto? - Niekas. Koks moto tau užėjo?
- Geras. - Bum!
Šie du žodžiai išsprendžia visas bėdas.
Taip. Štai kad ir Pumba.
Taigi... Kai jaunas buvo jis
Kai jaunas aš buvau
- Kaip jautiesi? - Tai jausminga istorija.
Nuo mažiaus pasklido kvapelis nekoks
Kad šalia neištvėrė gyvūnas to joks
Nors atrodau grubus Mano siela jautri
Tad skaudu, kai draugai suka nosį visi
Visada tave palaikiau ir tam nepritariau.
- Kokia gėda - Kaip jam buvo gėda
Net vardą norėjau pakeist
Į ką? Į Bredą?
Galėjau iš gėdos numirt
Kaskart padaręs pirst
Tai gal jau užteks?
Nesikuklink, aš jau pripratęs.
Hakuna matata
Ką kiti pagalvos
Hakuna matata
Sau nesuk galvos
Galvos nesuki Ką tau sako kiti
Taip, dainuok, vaiki
Kai taip gyveni
Laisvas esi
Hakuna matata
Sveikas atvykęs į mūsų kuklius namus.
Jūs čia gyvenat?
Mes gyvenam ten, kur norim.
Darom tik tai, ką norim.
Kaip gražu.
Taip, čia gražu.
Susipažinkite, čia - Simba.
Jis, mano drauge, yra liūtas.
O maistas? Pagalvojai, kuo šersi šį padarą?
Aš alkanas! Suėsčiau visą zebrą.
Štai kaip.
Ne, vaike, zebrų neturime.
Gal antilopę?
Klausyk,
jei nori su mumis gyventi, turi ėsti tą patį, ką ir mes.
O svarbiausia, neėsti mūsų!
Čia, regis, galim rasti gerų vikšrų!
- Taip! - Puiku!
Pasitraukite, bičiuliai!
Kas čia?
Pernelyg tąsu.
Riešutų skonio.
Tikras umami skonis!
- Gleivėta, tačiau sotu. - Kaip trašku.
- Vietinė virtuvė. - Rimtai?
Juk jie - vietiniai.
Sakau tau, vaike, čia nuostabus gyvenimas.
Jokių taisyklių.
Jokių pareigų.
Mėgstu šituos - viduje šiltas kremas.
- Šitie skanūs. Geriausi. - Žiauriai patinka.
- Galima man galvą? - Na, vaike?
Taigi.
Hakuna matata
Gleivėta,
tačiau sotu.
- Būtent! - Nemelavom!
Kiaušinėliai! Radau jų maišą!
Hakuna matata
Galvos nesuki Ką tau sako kiti
Kai taip gyveni
Laisvas esi
Hakuna matata
- Galvos nesuki - Hakuna matata
- Ką tau sako kiti - Hakuna matata
Hakuna
Kai taip gyveni
Laisvas esi
Hakuna matata
Dar kartą.
- Ne, pakaks. - Jau sudainavom.
- Mes ką tik pagavom ritmą. - Ne, publikos nereikia persotinti.
Tu priaugai apie 180 kg.
Bet atrodau taip pat.
Galvos nesuki
- Liepk jam liautis. - Pats prašei padainuoti.
- Aš prašiau? Tu tiesiog ėmei dainuoti! - Ši daina - mūsų firminė,
- nedera jos dainuoti visiems. - Koks saulėlydis.
Tai mūsų daina, todėl reikia.
Liepk jam užsičiaupti.
Galvos nesuki
Jis improvizuoja, Pumba. Košmaras.
Vis gražiau ir gražiau skamba.
Nala.
Eikš.
Eikš pas mus.
Zazu, kur buvai?
Atleisk, Nala. Atskridau kai tik galėjau.
Kokios naujienos, Zazu?
Jūsų didenybe, Šeimos žemės pavojuje.
Hienos baigia išvyti paskutines kaimenes.
Paukštis čia!
Gaudyk jį!
Nesirodyk čia, jei nenori, kad tave suėstume!
Turime kažko imtis, Sarabe. Turime kautis!
Nala. Rėžis - karalius.
Bet tu - mūsų karalienė!
Išeikime iš čia, kol nevėlu!
Privalome likti kartu ir ginti liūtų valdas.
Čia - mūsų namai. Negalime jų palikti.
Tai - ne tie namai, kuriuos prisimenu.
Dar išmuš mūsų valanda, Nala.
Kantrybės.
Sarabe.
Karalius pageidauja su tavim pasimatyti.
Neik.
Aš jo nebijau.
Vaišinkis, Sarabe.
Mėsos pakaks abiem.
Tu per daug medžioji, Rėži.
Aš tik tobulinu medžiojimą.
Su savo armijos pagalba.
Tu tiesiog viską naikini.
Negi nematai? Man niekas negali priešintis.
Pagaliau mes galime imti viską, ką panorėję.
Mes?
Kadaise pasirinkai Mufasą, ne mane.
Tačiau dabar karalius kitas.
Todėl nebūk savanaudė.
Čia tu savanaudis.
Liūtai tavęs klauso.
Kol priešinsiesi man, jie nepripažins manęs.
Sėsk šalia manęs ir puotaukime kartu.
Aš niekada nebūsiu tavo karalienė!
Tuomet nuo šiol
liūtės ės po hienų.
O jos daug nepalieka.
Ir ką sumanėte, panele?
Pasitrauk, Zazu.
Einu ieškoti pagalbos.
Niekur aš nesitrauksiu.
Prisiekiau tave globoti, todėl liepiu tau grįžt į savo guolį.
Manęs nebereikia globoti.
Rėži! Smagu tave matyti.
Atsiprašau, kad taip netikėtai pasirodžiau!
Ar pasakojau apie brolį, kuris manėsi esąs genys?
Nala...
Tuoj tave pagausiu!
Aš tave pagausiu! Tuoj!
Simba! Čia tu!
Matei? Tas drugelis vos paspruko!
Beveik buvau jį sugavęs.
Pamaniau, kad čia liūtas. Kitas liūtas.
Tikras liūtas, supranti?
Tu, žinoma, irgi tikras liūtas. Bet maniau, kad tas, kuris ėda...
Man metas.
Ei, kur bėgi?
Gal paieškokim vikšrų?
Kas jam?
Simba...
Kaip čia tau pasakyti?
- Jis - grobis. - Taip.
Jis niekada nesilinksmins su mėsėdžiu.
Ne. Jūs niekada nežaisit kartu.
Kodėl?
Supranti, gamtoje vyrauja pusiausvyra.
Gyvenimo ratas, suprantu.
- Ne. - Ne, ne. Nesuprantu,
- kur paėmei tą "ratą". - Ne, taip.
- Nėra jokio gyvenimo rato. - Ne, nėra rato.
- Iš tiesų yra atvirkščiai. - Taip.
- Yra eilė. - Taip.
Beprasmė abejingumo eilė.
Ir mes visi tiesiog bėgame į šios eilės pabaigą.
Vieną dieną pasieksime galą ir viskas.
- Viskas. - Viskas baigta!
- Ir nieko. - Nada.
Tu tiesiog
rūpiniesi savo pragyvenimu,
nes tavo eilė neturi įtakos kitiems.
Tu gyvas, o paskui - ne. Kaip šis bičiulis.
Tikrai nėra rato?
Kuriame mes visi susiję?
Ratas reikštų, jog mes - visa tai.
Vadinasi, mano veiksmai turi įtakos jam,
- tam padarui, ir tam. - Taip. Ne. Ne šitaip.
Tai reikštų, jog tai, jog darom ką norim, nėra jau taip smagu.
Pasakysiu paprasčiau.
- Gyvenimas - beprasmis. - Taip.
Todėl rūpintis turi tik savimi.
Turi daryti tai, ką darai, Simba.
Taip, Simba, pirmą sykį
patikėjome tau dienos planą.
Tai svarbu. Prisimink viską, ko tave mokėm.
Ką nori veikti?
Visiškai nieko.
Būtent! Jis suprato!
Aukso puodas!
Traukitės!
- Traškūs! - Metas užkąsti!
Neko sau!
Šaunuolis, Simba.
Ačiū. Čia, turbūt, nuo termitų.
Arba svirplių.
O dar klausi, kodėl man patinka miegoti po žeme.
Klausyk, Taimonai.
Ar kada spoksojai į viršų ir galvojai, kokie ten spindintys taškai?
Pumba. Aš negalvoju. Aš žinau.
Rimtai? Tai kas ten?
Jonvabaliai.
Jonvabaliai, įstrigę tame didžiuliame mėlynai juodame dalyke.
Aišku.
Aš manydavau, jog tai - dujų kamuoliai, liepsnojantys už milijardų mylių nuo čia.
Pumba, kodėl tau viskas turi būti susiję su dujomis?
Gerai sakai.
- Ką tu manai, Simba? - Taip.
Nežinau.
Bet kažkada man sakė,
jog ten - didieji praeities karaliai
stebi mus ir globoja.
Geras! Nesveika!
Nieko sau!
Negyvi karaliai mus globoja!
Tikiuosi, jie nenukris iš dangaus!
Laikykitės, jūsų didenybe! Nepasileiskite!
Tai būtų nesąmonė.
- Vajė! - Na, pagalvok, Simba.
Kam kažkokiems karaliams mus globoti?
- Mes - atstumtieji. - Tapyrai karaliai!
- Ak, negaliu! - Negaliu! Visiškai negaliu.
- Negaliu. - Ne, tu gali. Aš negaliu.
Taip.
Kvailystė.
Einu paieškosiu vikšrų ar ko.
- Ką tu jam pasakei? - Nežinau.
Kai ėmei kalbėti, pamaniau: "Tai geruoju nesibaigs".
- Dar juoktis ėmei. - Tu irgi juokeisi.
Aš nesijuokiau. Nė už ką nedrįsčiau.
Sumoviau viską.
Simba.
Simba gyvas!
Žalios džiunglės, tankios džiunglės
Liūtas miega čia
Tylios džiunglės, tamsios džiunglės
Liūtas miega čia
Mažas kaimas, tylus kaimas
Liūtas čia šalia
Miega kaimas, snaudžia kaimas
Liūtas miega čia
O Dieve! Pumba!
Gelbėkis!
Bėk, Pumba, bėk!
Taimonai, padėk!
Pumba!
Pumba?
Man galas!
Aš tuoj, Pumba! Laikykis!
Traukis!
Ne!
O, ne!
Ne!
Nala?
Simba?
Čia tikrai tu?
Taip.
Čia aš, Simba!
- Nala, ką čia veiki? Vajė... - Negaliu patikėti!
Tik pažiūrėk!
Pumba.
Spėju, tavęs nebeės.
Kur buvai dingęs?
Maniau, žuvai.
Tu manei, kad jis žuvo. Aš maniau, kad aš žuvau!
Maniau, jog ketini mane suėsti.
Kaip linksma!
Atleiskite, tačiau kaip judu pažįstami?
Taimonai, Pumba,
susipažinkite su geriausia mano drauge Nala.
Geriausia draugė? Kaip skaudu.
Nala, tau čia patiks!
Ši vieta nuostabi. Geresnės nerasi.
Simba, mums reikia grįžti.
Rėžis su hienomis perėmė sostą.
Tu privalai užimti karaliaus vietą.
Karalius? Simba?
Lenkiamės tau kaip nuolankūs tarnai.
Pumba, nusiramink. Ji klysta.
- Panele, ne tas liūtas. - Geras.
Tu neįsivaizduoji, ką reiškia vėl tave pamatyti.
Ką tai reškia man.
Turi grįžt namo.
Mano namai čia.
Pasilik, prašau.
Čia nuostabu.
Tau tikrai patiks.
Aš negaliu.
Eikš!
Bent jau leisk man tau ją aprodyti.
Kur bėgi?
Simba, čia nuostabu.
Jau matau kas dedas
Pala, kas?
Ir daros man baisu
Ar labai?
Jeigu pamils viens kitą jie karštai
Iš trijų liks tik du
O siaube.
Kai mėnesiena šviečia
Jo.
Mėnulin noris kaukt
Kaukt.
Pakvimpa kai romantika tokia
Čia gero tu nelauk
Meilės magija švelni
Ir vakaro tyla
Pasaulis mūs paskęsta meilėje
Kai tu esi šalia
Yra tiek daug dalykų
Kurių nežino ji Bet jei atskleisiu tiesą
Neįmanoma
Jinai mane paliks
Jis gūžiasi, jis slepias
Kodėl nesuprantu
Nemato jis karaliaus tikrojo
Kurį jame regiu
Meilės magija švelni
Ir vakaro tyla
Pasaulios mūs paskęsta meilėje
Kai tu esi šalia
Meilės magija tyli
Ji sklando naktyje
Praeity paliki nerimą
Meilė - amžina
Ir jei pamils viens kitą jie
Bus labai baisu
Senų draugų jam jau nebereikės
Žodžiu, paliks jis mus
Sakiau tau. Ar nenuostabu?
Ir tai gali trukti amžinai.
Čia nepaprasta.
Tačiau aš kai ko nesuprantu.
Jei likai gyvas,
kodėl negrįžai namo?
Mums tavęs labai reikėjo.
Visi išgyveno.
Niekam manęs nereikia.
Tu - karalius.
Nala, karalius - Rėžis.
Simba, jis naikina Liūtų valdas.
Nebeliko nei maisto, nei vandens...
Niekuo negaliu padėti.
O tavo motina?
Juk tai - tavo atsakomybė.
Privalai mesti Rėžiui iššūkį.
Aš nebegaliu ten grįžti. Niekada.
Kodėl?
Dėl to, kas nutiko tarpeklyje?
Rėžis mums pasakojo.
Tu nesuprasi!
Tai nebesvarbu, aišku?
Hakuna matata.
Ką?
Šito išmokau čia, aišku?
Kartais nutinka blogi dalykai, ir tu nieko nebegali padaryti.
Tai kam sukt galvą?
Kam sukt galvą?
Kas tau nutiko?
Tu nesi tas Simba, kurį pamenu.
Ir niekada juo nebebūsiu. Patenkinta?
Ne, aš nusivyliau.
Imi kalbėti kaip mano tėvas.
Puiku, jog bent vienas mūsų taip kalba.
Tu nenutuoki, ką man teko iškęsti!
Atėjau čia ieškodama pagalbos.
Regis, suklydau.
Lik sveikas, Simba.
"Nusivylęs"?
Ji nori, kad grįžčiau namo?
Aš jau namie.
"Geriausia draugė"?
Man nereikia geriausių draugų. Man nieko nereikia.
Ir niekada nereikėjo.
Eik šalin.
Tai vis tiek neatsakys į klausimą.
Kokį klausimą? Kas tu?
Aš puikiai žinau, kas aš.
O štai kas esi tu?
Niekas. Palik mane ramybėje. Gerai?
Kiekvienas yra kas nors. Net niekas.
Tu, regis, susipainiojai.
Čia aš susipainiojau?
Tu nežinai, kas esi.
O tu žinai?
Esu laikęs Mufasos sūnų.
Pažinojai mano tėvą?
Klysti.
Aš pažįstu tavo tėvą.
Jis seniai mirė.
Jis gyvas!
Ir aš galiu tave pas jį nuvesti!
Eik paskui mane. Parodysiu tau kelią!
Ei, ei!
Jei suspėsi!
Palauk!
Paskui mane!
Greičiau! Ateik!
Ei! Neskubėk taip!
O tu verčiau paskubėk.
Palauk. Aš atbėgu.
Eikš.
Tavo tėvas laukia.
Matai jį?
Nieko nematau.
Įsižiūrėk.
Matai?
Jis gyvena tavyje.
Simba.
Tėti?
Simba.
Privalai užimti savo vietą gyvenimo rate.
Aš negaliu.
Turi prisiminti, kas esi.
Vienintelis tikras karalius.
Atleisk man.
Bet aš nežinau, kaip būti tokiu kaip tu.
Būdamas karalius, labiausiai didžiavausi vienu dalyku.
Tuo, jog turėjau tokį sūnų kaip tu.
Tai buvo labai seniai.
Ne, Simba. Tai yra amžinai.
Prašau tavęs.
Nepalik manęs vėl.
Aš niekada nebuvau tavęs palikęs.
Ir niekada nepaliksiu.
Atmink, kas esi.
Atmink.
Taigi, klausiu dar sykį.
Kas tu esi?
Aš esu Simba.
Mufasos sūnus.
Yeah Dvasia
Mūs lemtis jau laukia laukia
Yeah
Dvasia
Ar girdi, jau šaukia?
Yeah
Simba?
Bėgam! Ko lauki?
Lekiam namo!
Dvasia
Mūs lemtis jau laukia laukia
Yeah
Jau greit išmuš tavo kovos
Valanda
Tai eik ir tu kartu su ja
O mes kur tu visad šalia
Nenorėjau tikėti tavimi.
Tai ką ketini daryti?
Tėvas man liepė globoti viską, ką tik mato akys.
Jei už tai nekovosiu aš, kas kovos?
Aš.
Bus pavojinga.
Pavojai?
Pavojai kelia man juoką.
Negali būti!
Labas, Zazu.
Jūsų didenybe.
Sveikas sugrįžęs namo.
- Atbėgom! - Visi nurimkite. Mes jau čia.
Palaikymas atvyko!
Ką jūs čia veikiate?
- Mes nesijaudinome! - Ne, nesukam galvos.
- Nes nesukam galvos. - Ne. Hakuna matata.
- Bet mums rūpi, nes... - Nes, supranti...
Tu - mūsų draugas.
O kaip beprasmė abejingumo eilė?
Na, pamanėme...
- Kad tai nėra taip vienareikšmiška. - Gerai pasakyta.
Simba, aš visada pripažįstu Pumbos klaidas,
- ir tai viena jų. - Ką? Aš to nesakiau.
Pats tauškei apie eilę.
Palauk.
Ar čia ta vieta, už kurią kovosi?
Taip, Taimonai. Čia mano namai.
Ar jie už tos baisios uolos?
Čia išties reikia padirbėti.
Man patinka, kaip čia susitvarkei. Nors lavonų gal kiek daugoka.
Ei, žiūrėk. Paukštis.
Taimonai, Pumba, čia Zazu.
Oho! Juk čia mormonas.
Žavu.
Simba, mes - tavo pusėje iki pabaigos.
Mes - tavo paslaugoms, mano pone!
Paskui mane.
Visur hienos.
Tikiuosi, mirtis bus staigi. Kad neilgai kramtytų.
Kaip pareisime pro tuos apsiseilėjusius sargybinius?
Nuviliosim juos jauku.
Puiki idėja.
Jie išties susivilios šviežia mėsa.
Tad belieka surasti stambų,
riebų, sultingą gyvūną.
Gal antilopę gnu?
Ko visi spoksote į mane?
Su giliu pasididžiavimu ir maloniu malonumu
kuo oriausiai pristatome jums...
Jūsų vakarienę.
Skanaus...
Suveikė, Pumba!
Senas mano drauge.
Sarabi, na ko priešiniesi?
Tau tereikia sutikti tapti mano karaliene.
Dėl ko tokios kančios?
Dėl praeities prisiminimų?
Dėl karaliaus, kurį kadaise mylėjai?
Mėginu parodyti tau, koks turi būti tikras karalius.
Rėži, tikro karaliaus jėga - jo atjauta.
Aš dešimtkart geresnis karalius, nei buvo Mufasa!
Palyginti su Mufasa, tu - niekas.
Mufasa?
Negali būti.
Pasitrauk nuo mano motinos.
Simba.
Tu gyvas?
Ar tai gali būti?
Aš čia, mama.
Grįžau namo.
Simba...
Esu laimingas matydamas tave.
Gyvą.
Pasakyk nors vieną priežastį, kodėl neturėčiau tavęs sudraskyti.
Galiu pasakyti ne vieną.
Supranti,
jie mano, kad aš - karalius.
Mes taip nemanome.
Tavo valdymas baigtas, Rėži.
Simba - teisėtas karalius!
Jei nori jį pulti, tau teks įveikti mus.
Jūs su manimi, liūtės?
Rinkis, Rėži. Pasitrauk arba kaukis.
Ar šis smurtas būtinas?
Nenoriu būt atsakingas už artimojo mirtį.
Mane užgraužtų sąžinė,
jei atimčiau gyvybę tam, kurį myliu.
Tai - praeitis.
Bet ar jiems tai - praeitis?
Ar ištikimieji tavo pavaldiniai žino, ką tu padarei?
Apie ką jis kalba?
Neatskleidei jiems savo paslapties?
Dabar, Simba,
turi progą pasakyti tiesą.
Pasakyk jiems, kas kaltas dėl Mufasos mirties.
Aš.
Netiesa.
Pasakyk man, kad tai netiesa.
Tai tiesa. Man labai gaila.
Jis prisipažino.
Žudikas!
Ne, tai nutiko netyčia.
Jei ne tu, karalius dabar būtų gyvas.
Tu kaltas dėl jo mirties. Ar neigsi tai?
Aš nesu žudikas.
Ir mes turime tikėti sūnumi, atėmusiu gyvybę savo tėvui?
Mes turime tikėti sūnumi, atėmusiu gyvybę karaliui?
Sūnui, palikusiam savo motiną?
Ne. Aš...
Tu ką? Pasakyk! Ar tu - karalius?
Ne. Ne, aš...
- Ar tu karalius? - Ne, aš...
- Kas tu? Sakyk! - Aš...
Aš - niekas.
Tuomet lenkis karaliui!
Simba!
Vaizdas kažką man primena.
Kur esu tai matęs?
Taip, prisimenu.
Taip atrodė Mufasa prieš pat mirtį.
Aš pažvelgiau į jį
ir išvydau baimę jo akyse.
Pasakysiu tau savo paslaptį.
Aš užmušiau Mufasą.
Ne!
Mano tėvą!
Savo brolį!
Kaip tu drįsai?
Pirma jis nužudo Mufasą,
o dabar ketina pribaigt ir mane!
Tu jį užmušei!
Pasakyk tiesą!
Netikėkite juo!
Rėži,
sakei, kad nespėjai į tarpeklį laiku.
Tai tiesa!
Tuomet kaip galėjai pamatyti Mufasos žvilgsnį?
Žudikas!
Žudykite juos!
Liūtės, puolam!
Simba!
- Pumba, jau nebesiveja. - Koks siaubas.
Girdi urzgimą?
Vakarienei, regis, bus kiaulė.
Riebi ir stora.
Stora?
Jis pavadino mane storu?
Panašu, kad pavadinote mane storu.
Labai suklydote,
nes aš nesileisiu gėdijamas dėl to, koks esu.
O, varge.
Galiu bėgti nuo hienų,
bet patyčių aš nepakęsiu!
- Palengvėjo, Pumba? - Taip.
- Išsiliejai? - Taip.
Šito patiekalo laukiau visą gyvenimą.
Aš irgi laukiau.
Ir aš jau nebe jauniklė!
Už šalį ir karalių!
Čia tas paukštis!
Aš jį pagausiu!
Į medžioklę!
Ne! Jis pričiupo mane!
Pričiupo mane!
Gaudykit tą paukštį!
Meldžiu! Pakalbėkime.
Tai visada pasiteisina!
Viskas baigta, Rėži.
Pasigailėk. Maldauju.
Pasigailėti?
Po to, ką padarei?
Tai tos hienos.
Tos bjaurios maitėdos privertė mane.
Ketinau jas visas išžudyti.
Tu apgavai hienas.
Taip pat, kaip ir mane.
Simba,
juk nežudysi savo vienintelio dėdės.
Ne, Rėži.
Aš ne toks kaip tu.
Simba,
tu labai kilnus.
Aš tau atsilyginsiu.
Pasakyk, ką turiu padaryti, kad atsilyginčiau.
Sakyk, ką man padaryti.
Bėk.
Bėk kuo toliau, Rėži.
Bėk ir niekada negrįžk.
Taip.
Žinoma.
Kaip įsakysite,
jūsų didenybe.
Tu nelaimėsi, Rėži!
Čia mano karalystė!
Mano likimas!
Mano draugai.
Užtruksime šiek teik laiko, bet kartu mes atkursime savo kariauną.
"Draugai"?
Sakei, kad mes "bjaurios maitėdos"?
Taip. Ir ketinai mus išžudyti.
Ne.
Aš paaiškinsiu.
Aš norėjau jį apgauti.
Mes valdysime kartu!
Pats sakei, kad tėra vienas tikras karalius.
"O hienų pilvai
nuolat tušti."
Ne!
Jūsų didenybe.
Atmink.
Ir gyvenimo mūs
Ratas sukas vėlei
Sukas ratas
Su saule kartu
LIŪTAS KARALIUS
Vertė Egidija Tučkuvienė