‫מהיום שהגחנו מבטן‬
‫ויצאנו לאור העולם‬
‫אין לא נספיק לעשות את הכול‬
‫ולראות את כל מה שקיים‬
‫יותר מדי קורה כל יום‬
‫שהיה ועומד שוב להיות‬
‫מזריחת החמה‬
‫עד שקיעת הלבנה‬
‫כל הברואים משתדלים רק לחיות‬
‫זה גלגל החיים‬
‫מטלטל אותנו‬
‫בין ייאוש לתקווה‬
‫לאהבה‬
‫עד נמצא בו מקום‬
‫בדרכי אין פשר‬
‫ובפיתולים‬
‫של גלגל החיים‬
‫זה גלגל החיים‬
‫מטלטל אותנו‬
‫בין ייאוש לתקווה‬
‫לאהבה‬
‫עד נמצא מקום‬
‫בדרכי אין פשר‬
‫ובפיתולים‬
‫של גלגל החיים‬
‫מלך האריות‬
‫החיים לא הוגנים,‬
‫נכון, ידידי הקטן?‬
‫יש כאלה שנולדים לזלול,‬
‫ואילו אחרים חיים במחשכים,‬ ‫מתחננים לשאריות.‬
‫בעיניי...‬
‫אתה ואני בדיוק אותו הדבר.‬
‫שנינו רוצים למצוא מוצא.‬
‫המלך מגיע!‬
‫זה לא תרגיל.‬
‫הוד מעלתו ביקש לשוחח איתך.‬
‫עם כניסתו תקום ותכרע ברך.‬
‫זאזו...‬
‫בגללך איבדתי את ארוחת הצהריים.‬
‫אתה תיתן למופאסה דין וחשבון‬ ‫על החמצת הטקס הבוקר.‬
‫אני לא נותן דין וחשבון לאף אחד.‬
‫סקאר? סקאר. סקאר...‬
‫לא, לא. אל תסתכל עליי ככה.‬
‫אתה רעב, זאזו?‬
‫אולי נוכל לחטוף משהו יחד.‬
‫אתה לא יכול לטרוף אותי!‬
‫אסור לטרוף חבר בחצר המלך!‬
‫לא, בבקשה! תפסיק!‬
‫סקאר!‬
‫תראו מי ירד להתרועע עם פשוטי העם.‬
‫סאראבי ואני לא ראינו אותך‬ ‫בטקס לכבוד סימבה.‬
‫זה היה היום?‬
‫זה בטח פרח מזיכרוני.‬
‫כמובן, לא התכוונתי לזלזל‬ ‫בהוד מעלתו או בסאראבי.‬
‫כפי שאתה יודע,‬ ‫אני רוחש כבוד עצום למלכה.‬
‫כאחיו של המלך‬ ‫היית צריך להיות ראשון בשורה.‬
‫הייתי ראשון בשורה.‬
‫או שאתה לא זוכר?‬
‫כלומר, עד שהנסיך היקר נולד.‬
‫אל תפנה לי את גבך, סקאר.‬
‫לא, מופאסה, אולי לך‬ ‫לא כדאי להפנות את גבך אליי.‬
‫זו קריאת תיגר?‬
‫לא הייתי חולם לקרוא עליך תיגר שוב.‬
‫החלטה חכמה.‬
‫אין לך סיכוי נגד הוד מלכותו.‬
‫בכל הנוגע לשכל‬ ‫אני קיבלתי את חלק הארי,‬
‫אבל בכל הנוגע לכוח גולמי,‬ ‫לצערי אחי הגדול...‬
‫ישלוט תמיד.‬
‫לא תמיד, סקאר.‬
‫יום אחד הבן שלי ישלוט.‬
‫סימבה יהיה המלך שלך.‬
‫אם כך, יחי המלך החדש.‬
‫מה אעשה איתו?‬ ‫-בחייך.‬
‫שנינו יודעים שהיה צריך לגרש אותו‬ ‫מארצות התקווה כבר מזמן.‬
‫הוא אחי, זאזו. זה הבית שלו.‬
‫כל עוד אני המלך, זה לעולם לא ישתנה.‬
‫יש אחד בכל משפחה, מלכי.‬
‫היה לי בן דוד שחשב שהוא נקר.‬
‫הוא דפק את הראש בעצים,‬ ‫והמקור שלנו לא בנוי לזה.‬
‫הוא חטף זעזוע מוח באופן קבוע.‬ ‫הלכת.‬
‫מלכי, אני חוזר!‬
‫סימבה.‬
‫אבא, אתה ער?‬
‫אבא, תתעורר!‬
‫אבא!‬
‫אבא, אבא, אבא!‬
‫הבן שלך ער.‬
‫לפני הזריחה, הוא הבן שלך.‬
‫קדימה, אבא, בוא נלך.‬
‫אמרת שאוכל לסייר איתך היום,‬ ‫והיום התחיל.‬
‫הבטחת! אתה ער?‬
‫בוא נעשה את זה!‬
‫בוא נעשה את זה.‬ ‫-אז מה קודם?‬
‫ניתן פקודות לציד?‬ ‫נבריח פולשים מרושעים?‬
‫אבא! אתה הולך לכיוון הלא נכון!‬
‫אבא?‬
‫אני לא אמור לעלות לפה.‬
‫תראה, סימבה.‬
‫כל מה שמואר הוא הממלכה שלנו.‬
‫אתה שולט בכל זה?‬
‫כן.‬
‫אבל תקופת שלטונו של מלך‬
‫עולה ושוקעת כמו השמש.‬
‫יום אחד, סימבה,‬
‫השמש תשקע על התקופה שלי כאן‬
‫ותזרח עליך כמלך החדש.‬
‫כל זה יהיה שלי?‬
‫זה לא יהיה של אף אחד,‬ ‫אבל אתה תצטרך להגן על זה.‬
‫אחריות גדולה.‬
‫כל מה שמואר?‬
‫העצים ההם? ובור המים?‬
‫וההר ההוא?‬
‫ומעבר לצללים ההם?‬
‫אסור לך ללכת לשם, סימבה.‬
‫אבל חשבתי שמלך יכול לעשות כרצונו.‬
‫לקחת כל שטח.‬
‫בשעה שאחרים מחפשים‬ ‫את מה שהם יכולים לקחת,‬
‫מלך אמיתי מחפש‬ ‫את מה שהוא יכול לתת.‬
‫כל מה שאתה רואה מתקיים יחד‬ ‫בשיווי משקל עדין.‬
‫כמלך עליך להבין את שיווי המשקל הזה‬
‫ולכבד כל יצור חי,‬
‫מהנמלה הזוחלת‬ ‫ועד לאנטילופה המנתרת.‬
‫אבל אבא, אנחנו לא אוכלים אנטילופות?‬
‫כן, סימבה. אבל תן לי להסביר.‬
‫כשאנחנו מתים, גופנו הופך לעשב‬
‫והאנטילופה אוכלת את העשב,‬
‫וכך כולנו קשורים בגלגל החיים הגדול.‬
‫מלכי!‬ ‫-בוקר טוב, זאזו.‬
‫יש לך דיווח בוקר?‬
‫כן, מלכי.‬
‫עשרה פלמינגו תופסים דריסת רגל.‬
‫שתי ג'ירפות נתפסו שקועות עד צוואר.‬
‫הדבורים מזמזמות על כך‬
‫שהנמרים לא יהפכו את חברבורותיהם.‬ ‫-מוכן לכיף?‬
‫הציפורים מצייצות ב-4:00 בבוקר.‬
‫אמרתי: "ציפורים, הבנו."‬
‫תישאר קרוב לקרקע.‬
‫קטן עליי.‬
‫תבדוק את הרוח, את הצללים‬
‫וחכה לרגע המושלם לזנק.‬
‫הצ'יטות גנבו לבבונים את ארוחת הערב‬ ‫והם מוכנים לת-קוף.‬
‫כמובן, כפי שאני אומר,‬ ‫צ'יטה ולא טעית.‬
‫זה מה שאני אומר. הבנת...‬ ‫אגיד את זה שוב.‬
‫צ'יטה ולא...‬
‫בחייך! אלה החדשות!‬
‫זה טוב מאוד!‬
‫מלכי!‬
‫מלכי! צבועים בארצות התקווה.‬ ‫הם יצאו לציד!‬
‫איפה סאראבי?‬ ‫-היא בראש המתקפה.‬
‫זאזו, קח את סימבה הביתה.‬
‫אבא, תן לי לבוא! אני יכול לעזור.‬
‫לא, בן. תישאר פה עם שאר הגורים.‬
‫אני לא גור.‬
‫קדימה.‬
‫בוא נחזור הביתה.‬
‫הגענו.‬
‫עכשיו לך לשחק עם שאר הגורים.‬
‫יופי.‬
‫אם אתה רוצה להרוג משהו,‬
‫אולי כדאי שתלך עם כיוון הרוח.‬
‫אני יודע לצוד, הדוד סקאר.‬
‫אז בוא נקווה שאף פעם‬ ‫לא תתקוף אותנו חיפושית.‬
‫תחזור למאורה שלך, סימבה.‬ ‫אני לא שמרטף.‬
‫שמרטף? אני אהיה המלך של צוק התקווה.‬
‫אבא שלי הראה לי את כל הממלכה.‬
‫אמר שאשלוט בכולה.‬
‫באמת?‬
‫תחשוב על זה.‬
‫כשאהיה מלך, אצטרך לצוות עליך.‬
‫להגיד לך מה לעשות.‬
‫עד כמה זה מוזר?‬
‫אין לך מושג.‬
‫אז אבא שלך הראה לך את כל הממלכה?‬
‫הוא הראה לך את הצללים‬ ‫שמעבר לגבולות הצפוניים?‬
‫לא. הוא אמר שאסור לי ללכת לשם. אף פעם.‬
‫והוא צודק בהחלט.‬
‫בית קברות לפילים‬ ‫הוא לא מקום לנסיך צעיר.‬
‫בית קברות לפילים?‬
‫אוי לי. אמרתי יותר מדי.‬
‫אבל נראה לי שהיית מגלה בסופו של דבר,‬
‫כי אתה המלך וכולי.‬
‫אתה היית שם?‬
‫כולנו היינו שם.‬ ‫וזה לא מקום לגור.‬
‫כל העצמות הנרקבות‬
‫והברכות הבוערות של בוץ מבעבע.‬
‫עצמות נרקבות? בוץ מבעבע?‬
‫תבטיח לי שלא תתקרב, סימבה.‬
‫עכשיו רוץ לך.‬
‫ותזכור...‬
‫זה הסוד הקטן שלנו...‬
‫הוד מעלתך.‬
‫נלה! בואי. צריך לזוז.‬
‫לאן?‬ ‫-בור המים.‬
‫סימבה, היא מתרחצת.‬
‫והגיע הזמן לרחוץ אותך.‬
‫אבל אימא...‬
‫אני יכול לעשות את זה בעצמי.‬
‫לא לזוז.‬
‫את מבלגנת לי את הרעמה!‬
‫קדימה. מאחורי האוזניים.‬
‫באמת, אימא!‬
‫רואה? נקי לגמרי. אנחנו יכולים ללכת?‬
‫אין צבועים. בדיוק הברחת את כולם.‬
‫רק לבור המים ולא מעבר לו.‬
‫ותלכו עם כיוון הרוח.‬
‫ועוד דבר אחד קטן.‬
‫זאזו יבוא איתכם.‬
‫זאזו?‬
‫זאזו בא,‬
‫אחרת אתם נשארים.‬
‫קדימה. לשמור על הקצב.‬ ‫בואו נתקדם יחד.‬
‫טוב, לשמור זה על זה.‬
‫אז לאן הולכים באמת?‬
‫איך ידעת?‬
‫אתה שונא את המים.‬
‫שמעתי על איזה מקום, נלה.‬ ‫המקום הכי נפלא, מדהים...‬
‫פשוט תגיד לי לאן.‬
‫בית קברות לפילים.‬
‫עד כמה הוא רחוק?‬
‫לא רחוק. רק עד הצללים.‬
‫אבל אל תדאגי, כולם היו שם.‬
‫אף פעם לא הגענו רחוק כל כך.‬
‫מה אם נלך לאיבוד?‬ ‫-תירגעי, נלה.‬
‫סיירתי בכל הממלכה הבוקר עם אבא שלי.‬
‫אין שום סיבה לדאגה.‬
‫יש סיבה אחת.‬
‫יש איום מיידי. משהו מתקרב.‬
‫רגע, לא משנה. זה הצל שלי.‬
‫איך ניפטר מהמוח-ציפור?‬
‫תסמכי עליי, זה בשליטתי.‬
‫בואי אחריי אל החופש.‬
‫כמה נפלא‬
‫לראות את המלך לעתיד‬ ‫עם מלכתו לעתיד.‬
‫אני משיר נוצות מרוב שמחה.‬
‫מה זאת אומרת "מלכתו לעתיד"?‬
‫יום אחד שניכם תהיו משודכים.‬
‫מיועדים. מאורסים.‬
‫סימבה, אתה מדבר ציפורית?‬
‫נשואים!‬
‫באמת. יום אחד תהיו נשואים.‬
‫זה לזה.‬
‫זה לא יקרה, זאזו.‬ ‫-בחיים לא.‬
‫נלה ואני רק ידידים.‬
‫וחוץ מזה, היא פוחדת מקרנפים!‬
‫והוא אף פעם לא אכל אימפלה.‬ ‫-טעמתי פעם.‬
‫בחיים לא נתחתן, זאזו.‬
‫שליט שמתעלם מהמסורת?‬
‫עם גישה כזאת,‬ ‫לצערי תהיה מלך די עלוב.‬
‫אני לא נותן לאף אחד להגיד לי‬ ‫לאן ללכת, מה לעשות‬
‫ואפילו עם מי להתחתן.‬
‫אף פעם לא יהיה מלך כמוני.‬
‫סימבה, אתה לא יכול‬ ‫לברוח מהגורל שלך.‬
‫חכה ותראה.‬
‫כשאמלוך אביס‬
‫את יריביי במלחמות‬
‫איזה מלך של חיות‬ ‫כמעט בלי שיערות‬
‫כולם לי ירחשו כבוד‬ ‫אהיה מורם מעם‬
‫אני כבר מתאמן‬ ‫כיצד לשאוג בקול נזעם‬
‫בינתיים זה די חסר השראה‬
‫משתגע כבר מלך להיות‬
‫יש לך עוד דרך די ארוכה, אדון צעיר.‬
‫אם אתה חושב...‬
‫איש אז לא יאמר לי‬
‫כשאמרתי את זה...‬
‫מה ולא מותר לי‬
‫התכוונתי ש...‬
‫רק לשם ללכת‬
‫לקום ולא לשבת‬
‫תקשיב לי!‬
‫חופשי לרוץ לאן שארצה‬
‫זה לא בא בחשבון!‬
‫ואיש עליי את פיו לא יפצה‬
‫אני חושב שלא יזיק אם ננהל שיחה‬
‫מלכים לא מקבלים עצות‬ ‫מעבד שכמותך‬
‫אם המלוכה הידרדרה‬ ‫אני פורש מיד‬
‫מהשירות, מאפריקה‬
‫אשקיף לי מהצד‬
‫הילד מתפרע בלי גבולות‬
‫סימבה!‬
‫משתגע כבר מלך להיות‬
‫סימבה!‬
‫אני לא רואה אותך, סימבה.‬
‫אתה חייב להישאר בטוח הראייה שלי כל הזמן.‬
‫איבדתי אותו!‬
‫אני יודע מה אתה עושה!‬
‫לאן אתה הולך, סימבה?‬
‫נו!‬
‫אתה לא יכול להתחבא ממני, סימבה.‬
‫נשבעתי שאשמור עליך.‬
‫תקשיב לי ברגע זה!‬
‫סליחה על נפנוף הכנפיים בפרצוף. ראיתם...‬
‫הוא אריה קטן.‬
‫הוא קטן אבל חמוד.‬
‫אם תביטו שמאלה‬
‫ותפנו ימינה‬
‫תמיד אני אהיה שם‬
‫גבוה מעל כולם‬
‫עוד לא.‬
‫נשיר לסימבה בקולי קולות‬
‫מההרים ועד הגאיות‬
‫אני רואה אתכם שם למטה!‬
‫כי לשלטון עתיד הוא לעלות‬
‫משתגע כבר מלך להיות‬
‫סימבה!‬
‫הוא משתגע כבר מלך להיות‬
‫משתגע כבר‬
‫מלך להיות‬
‫איבדתי אותו!‬
‫מופאסה ימרוט לי את הנוצות!‬
‫זה לא טוב!‬
‫סימבה, באמת נפטרנו ממנו.‬
‫אני יודע מה את חושבת.‬
‫"המלך לעתיד הוא גאון."‬
‫אתה לא רציני.‬
‫לא היית מצליח לברוח בלי המלכה שלך.‬
‫את לא שוכחת משהו?‬
‫אין מלכה.‬
‫ועוד איך.‬
‫אעדיף להתחתן עם שנבוב.‬
‫בהצלחה למצוא כזה שיגיד כן.‬
‫בהצלחה לצאת מפה בלי חבלות.‬
‫בואי נראה אותך.‬
‫הכנעתי אותך!‬
‫אתה חייב לי התנצלות.‬
‫בחיים לא!‬
‫הכנעתי אותך. שוב.‬
‫נלה, מספיק!‬
‫מה זה?‬
‫אתה לא תעבוד עליי, סימבה.‬
‫אני יודעת שאין שום דבר...‬
‫זה בטח המקום!‬
‫קדימה!‬
‫סימבה, אנחנו הרבה מעבר לארצות התקווה.‬
‫מצאנו אותו, נלה.‬ ‫את יודעת מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאפשר ללכת הביתה.‬
‫זה אומר שלא יתייחסו אלינו‬ ‫כמו לגורים יותר.‬
‫סימבה, תתכופף!‬ ‫זה עלול להיות מסוכן.‬
‫סכנה?‬
‫אני צוחק לסכנה בפנים.‬
‫מגניב!‬
‫שמעת את זה, נלה?‬
‫סימבה, בוא!‬
‫הוכחת עד כמה אתה אמיץ.‬
‫עכשיו השמש שוקעת,‬ ‫אני לא אחכה פה בחיבוק ידיים ו...‬
‫תראו את זה.‬
‫לא ציפינו לאורחים היום.‬
‫שני גורים, אתם רוצים...‬
‫להישאר לארוחת ערב?‬
‫כן, תישארו לארוחת ערב.‬
‫כי אתם נראים כמו חטיף של חצות!‬
‫אתה יכול לתת לי רק קצת מרחב?‬ ‫-אני עוזר.‬
‫דיברנו על זה קודם.‬
‫אני נכנס לבד.‬
‫אני הסחת הדעת הראשית‬ ‫כדי שכולם יוכלו להקיף.‬
‫טוב, טוב. מצטער.‬
‫אל תצטער. פשוט תעשה את זה.‬
‫זאת ארוחה שחיכיתי לה כל החיים.‬
‫איזה פינוק בלתי צפוי,‬ ‫לאכול בן של מלך.‬
‫רק שנייה, המלך? כלומר, את יודעת מי?‬
‫ששולט ב... את יודעת איפה?‬
‫מופאסה לא שולט בי!‬
‫אתם לא יכולים לעשות לי שום דבר!‬
‫כי אני המלך לעתיד!‬
‫הוא אומר לי מה לעשות.‬
‫הכוח של אביו מנצנץ בפנים.‬
‫מעניין...‬
‫איזה טעם יהיה לכל האומץ הזה.‬
‫תעזבי אותם, שנזי!‬
‫הם עשו טעות, טעות איומה!‬
‫אבל אם תעשו את זה,‬ ‫תפתחו במלחמה עם מופאסה!‬
‫צבועים ואריות במלחמה משחר ההיסטוריה.‬
‫אבל השושלת של מופאסה תסתיים כאן!‬
‫לברוח!‬
‫אל תיתנו להם להימלט!‬
‫קדימה!‬
‫שמעתם את זה?‬
‫המלך לעתיד!‬
‫אל תפגע בי!‬
‫תעשה את זה שוב!‬
‫אם תתקרבו שוב לבן שלי...‬
‫לא, מופאסה. לעולם לא.‬
‫לעולם לא שוב.‬
‫ראי הוזהרת, שנזי.‬
‫לדעתי היית אמיץ מאוד.‬
‫זאזו?‬
‫תחזיר את נלה לצוק התקווה.‬
‫כן, מלכי.‬
‫אל תהיה קשוח מדי כלפיו, מלכי.‬
‫אני זוכר גור אריות קשה עורף מסוים,‬
‫שתמיד הסתבך בצרות.‬
‫והוא הגיע לגדולה, הלא כן, מלכי?‬
‫אני חייב ללמד את הבן שלי לקח.‬
‫נלה, בואי.‬
‫סימבה?‬
‫המרית את פי ביודעין.‬
‫אני יודע.‬
‫יכולת להיהרג.‬
‫וגרוע מכך, סיכנת את נלה.‬
‫אתה מבין מה עומד על כף המאזניים?‬
‫סיכנת את עתיד הלהקה שלנו.‬
‫רק רציתי להראות לך‬ ‫שאני יכול לעשות את זה.‬
‫שאני יכול להיות אמיץ כמוך.‬
‫אני אמיץ רק כשאני חייב,‬ ‫כשאין ברירה אחרת.‬
‫אבל אתה לא פוחד משום דבר.‬
‫היום פחדתי.‬
‫באמת?‬
‫כן. חשבתי שאני עלול לאבד אותך.‬
‫נראה שאפילו מלכים מפחדים, מה?‬
‫יותר ממה שאתה מסוגל להעלות על דעתך.‬
‫אבל נחש מה.‬ ‫-מה?‬
‫נראה לי שהצבועים ההם פחדו עוד יותר.‬
‫כי אף אחד לא מתעסק עם אבא שלך.‬
‫בוא הנה.‬
‫אבא?‬
‫אנחנו חברים, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫ותמיד נהיה יחד...‬
‫נכון?‬
‫סימבה, תרשה לי לומר לך‬ ‫משהו שאבי אמר לי.‬
‫תסתכל על הכוכבים.‬
‫המלכים הגדולים מהעבר‬
‫מסתכלים עלינו מהכוכבים האלה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אז בכל פעם שתרגיש בודד,‬
‫פשוט תזכור שהמלכים האלה‬
‫תמיד יהיו למעלה כדי לכוון אותך.‬
‫וגם אני.‬
‫אבל אני לא רואה אותם, אבא.‬
‫תמשיך להסתכל, בן.‬
‫תמשיך להסתכל.‬
‫מופאסה חזק.‬
‫הרבה יותר חזק מאיתנו.‬
‫בבקשה, תן לי מרחב.‬ ‫-מה?‬
‫אתה יכול לשכב בכל מקום במערה הזאת.‬
‫איפה אתה רוצה...‬ ‫-אני צריך קצת מרחב אישי.‬
‫טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אני לא ממעיט בערכך. היית מעולה.‬
‫אבל הוא...‬
‫עכשיו אני יודע שזה בכוונה.‬
‫גם אמיץ מאוד.‬ ‫קשוח, אנרגיה טובה.‬
‫עכשיו אתה סתם מנסה להרגיז.‬ ‫-יציבה טובה.‬
‫בפעם הבאה שאראה את מופאסה,‬
‫אלמד אותו לקח שהוא לא ישכח לעולם.‬
‫יש לך מזל! הוא ממש מאחוריך.‬
‫מופאסה?‬
‫זה לא המלך.‬
‫טיפשים, רוקנתם את האדמה שלכם‬ ‫מכל יצור חי,‬
‫אבל שלחתי אליכם שני גורי אריות קטנים‬
‫והם חזרו חיים.‬
‫נראה שנצטרך לאכול אותך במקום זאת.‬
‫למה לאכול ארוחה אחת‬
‫כשאתם יכולים לזלול בשארית חייכם?‬
‫מה אתה יכול להציע לנו?‬
‫מקום שבו תוכלו למלא את הבטן.‬
‫שם תוכלו להרוג כל מה שהאור מאיר עליו.‬
‫לא תוכל לתת את ארצות התקווה‬ ‫כי הן לא שלך.‬
‫המלך שולט באדמות הציד האלה.‬
‫לכן אנחנו נהרוג אותו.‬
‫מופאסה תמיד הפגין יותר מדי ריסון‬
‫בכל הנוגע לציד.‬
‫כשאני אהיה מלך,‬
‫החזקים יהיו רשאים לקחת מה שהם רוצים,‬
‫כי בטנו של צבוע אף פעם לא מלאה.‬
‫מופאסה חזק מכדי שנוכל לקרוא עליו תיגר.‬
‫מופאסה הוא מסר האתמול‬
‫משטר מוסח דעת ושחוק‬
‫שכשליו ללא ספק מבשרים‬
‫על הצורך בחלום אחר‬
‫כן, תקופת האריות משתנה לה‬
‫כלומר, גם הצבועים חייבים‬
‫חזוני הוא ברור ומקיף‬
‫והוא כולל אפילו אתכם‬
‫אז היכונו להפיכת המאה‬
‫היכונו למזימה האפלולית ביותר‬
‫תכנון קפדני‬
‫עקשנות משתרעת‬
‫עשרות של הכחשה‬ ‫זאת פשוט הסיבה‬
‫שאהיה מלך ללא עוררין‬
‫יכבדו, יצדיעו‬
‫ויראו כמה אני נפלא‬
‫כן, שיניי ושאיפותיי חשופות‬
‫נתכונן‬
‫-נתכונן‬
‫נתכונן‬
‫-נתכונן‬
‫נתכונן‬
‫כן, שינינו ושאיפותינו חשופות‬
‫נתכונן‬
‫אבא שלי די כעס עליי.‬
‫לכן אנחנו כאן, סימבה.‬
‫נראה לי שאני יודע איך תוכל לפצות אותו.‬
‫מתנה שתגרום לו לשכוח שזה קרה.‬
‫אבל הוא המלך. מה אני יכול לתת לו?‬
‫את השאגה שלך.‬
‫את השאגה שלי?‬
‫כן!‬
‫שמעת את זה?‬
‫כל האריות באים לנקיק הזה‬ ‫כדי למצוא את השאגה שלהם.‬
‫כל האריות?‬
‫אפילו אבא שלי?‬
‫אפילו מופאסה בא הנה כשהיה בגילך.‬
‫הוא סירב ללכת‬
‫עד ששמעו את השאגה שלו למעלה.‬
‫שם גבוה?‬
‫אז תדע שמצאת אותה.‬
‫עם קצת אימון‬
‫לא יקראו לך שוב גור.‬
‫שים לב.‬
‫אתה תצליח, סימבה.‬
‫צריך רק זמן.‬
‫אבדוק איך הולך לך אחר כך.‬
‫אבא יהיה כל כך גאה, נכון?‬
‫זאת מתנה שהוא לא ישכח.‬
‫מופאסה! מהר!‬
‫מנוסת בהלה בנקיק!‬
‫סימבה נמצא שם!‬
‫סימבה?‬
‫אני אמצא אותו.‬
‫זאזו!‬
‫תחזיק מעמד! העזרה בדרך!‬
‫הנה הוא! על העץ ההוא!‬
‫אני מגיע, סימבה! תחזיק מעמד!‬
‫אני אעזור להם, זאזו!‬ ‫אתה תקרא ללהקה!‬
‫קדימה!‬
‫אבא!‬
‫סימבה!‬
‫בוא אליי, בן.‬
‫קפוץ!‬
‫אבא!‬
‫סקאר!‬
‫עזור לי.‬
‫יחי המלך החדש!‬
‫לא!‬
‫אבא?‬
‫נו, תתעורר.‬
‫הצילו! שמישהו יעזור!‬
‫סימבה!‬
‫מה עשית?‬
‫זו הייתה מנוסת בהלה.‬
‫הוא ניסה להציל אותי.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫לא התכוונתי ש...‬ ‫-בטח שלא.‬
‫אף אחד לא מתכוון שדבר כזה יקרה.‬
‫אבל המלך מת,‬
‫ולולא אתה,‬
‫הוא עוד היה בחיים.‬
‫לאביך היו כאלה ציפיות ממך,‬
‫הוא נתן לך כל כך הרבה הזדמנויות.‬
‫וככה אתה גומל לו.‬
‫לא ידעתי. לא ידעתי.‬
‫מה תחשוב אמך?‬
‫בן שמביא למותו של אביו.‬
‫ילד שהורג מלך.‬
‫מה אני אעשה?‬
‫ברח.‬
‫ברח רחוק, סימבה.‬
‫ברח רחוק ולעולם אל תחזור.‬
‫תהרגו אותו.‬
‫תרדו ותוודאו שהוא מת.‬
‫ברצינות?‬
‫אני מצטער.‬
‫זה מרחק טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫אף גור קטן לא היה שורד בנפילה כזאת.‬
‫תקשיב, אנחנו נגיד לה‬
‫שירדנו לשם ואכלנו אותו.‬
‫זה מושלם, כי אני גווע!‬
‫אנחנו לא נאכל אותו.‬
‫סימבה מת.‬
‫זה כל מה שהיא צריכה לדעת.‬
‫מתאים מבחינתי.‬
‫המוות של מופאסה הוא טרגדיה איומה.‬
‫המנהיג הדגול ביותר שידעה הלהקה.‬
‫לאבד אח...‬
‫כזה אובדן אישי עמוק.‬
‫וסימבה הקטן, שבקושי התחיל לחיות.‬
‫גור שבדמו היה טמון העתיד שלנו.‬
‫זה כמעט קשה מנשוא.‬
‫הלוואי שהייתי מגיע לנקיק בזמן,‬
‫מגיע ומציל אותם.‬
‫ולכן בלב כבד‬
‫עליי לקבל את כס המלכות.‬
‫מופאסה וסימבה אינם,‬
‫כלומר, אני מלככם.‬
‫אבל עליי להודות,‬
‫אני לא יכול לשאת בנטל הזה לבד.‬
‫ואצטרך קצת עזרה‬
‫כדי להבטיח את שלומה של הלהקה.‬
‫נלה, אל תתרחקי.‬
‫ומהאפר של הטרגדיה הזאת‬
‫נקבל שחר של עידן חדש.‬
‫עתיד...‬
‫מזהיר ומהולל!‬
‫אוי לי.‬
‫פספסתי אותם!‬
‫אני אתפוס את אחד הנשרים האלה יום אחד.‬
‫אני אתפוס נשר!‬
‫לא יודע למה זה כל כך חשוב לך.‬
‫אני פשוט מרגיש‬ ‫שזה ישפר לי את ההרגשה.‬
‫אוי, לא. זה אריה קטן!‬
‫זה לא אריה.‬ ‫-אז לך תבדוק.‬
‫מה זה?‬ ‫-זה לא אריה, זאת ציפור פרוותית.‬
‫הוא נראה כמו אריה!‬
‫זה לא אריה.‬ ‫תן לי להסתכל מקרוב. סליחה.‬
‫בסדר, בוא נראה עם מה יש לנו עסק.‬
‫זה אריה!‬
‫נוס על נפשך, פומבה!‬ ‫-חכה! היי, טימון.‬
‫חכה, טימון, חכה! זה אריה קטן!‬
‫הוא גדל.‬
‫אפשר לגדל אותו?‬ ‫אפשר בבקשה לגדל אותו?‬
‫טוב. אני מבטיח שאוציא אותו לטיול בכל יום!‬
‫אם הוא יעשה קצת לכלוך, אנקה.‬
‫אתה תהיה ה"קצת לכלוך" שלו!‬
‫הוא יטרוף אותך‬ ‫ואז ישתמש בגופה שלי כקיסם!‬
‫אבל יום אחד, כשהוא יהיה גדול וחזק,‬ ‫הוא יהיה לצדנו!‬
‫אני יודע. מה אם הוא יהיה לצדנו?‬
‫תקשיב לי עד הסוף.‬
‫אולי דווקא כדאי שיהיה אריה אימתני בסביבה.‬
‫אז נוכל לגדל אותו?‬
‫כן, ברור שנוכל לגדל אותו!‬
‫אלוהים, מי פה מחליט?‬
‫נקרא לו פרד!‬
‫מי אתם?‬
‫אנחנו החבר'ה שהצילו אותך.‬ ‫-כן.‬
‫סיכנו הכול. הברחנו נשרים זועמים!‬
‫המונים. להקות שלמות.‬
‫אני פומבה.‬
‫זה טימון.‬ ‫-כבר אמרתי שהצלנו אותך?‬
‫זה לא משנה.‬
‫כמה עגמומי. זה בכלל לא משנה?‬
‫כאילו אין לי מספיק צרות, נכון?‬
‫עכשיו הבעיות שלו הן שלי?‬
‫אבל נוכל לעזור לו.‬ ‫אנחנו מסוגלים לעזור לו.‬
‫אז מה שלומך בכמה שפחות מילים?‬
‫עשיתי משהו נורא.‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫תקשיב, ילד, כולנו עשינו טעויות.‬
‫בטח יש משהו שנוכל לעשות, נכון?‬
‫רק אם תוכלו לשנות את העבר.‬
‫זאת בקשה גדולה...‬
‫זה די קשה. זה לא פשוט.‬ ‫-למען האמת.‬
‫לשנות את העבר? הוא כבר קרה.‬
‫כן, אז אי אפשר לשנות אותו.‬
‫אבל אתה יודע מה אתה יכול לשנות?‬
‫את העתיד. זאת המומחיות שלנו.‬
‫הקטע שלנו.‬
‫איך אפשר לשנות משהו שלא קרה?‬
‫כדי לשנות את העתיד,‬ ‫צריך לשים את העבר מאחור.‬
‫ממש מאחור.‬
‫תקשיב, ילד, דברים רעים קורים‬ ‫ואין מה לעשות נגד זה, נכון?‬
‫נכון.‬
‫לא נכון!‬ ‫כשהעולם מפנה לך את הגב,‬
‫תפנה את הגב לעולם!‬
‫ותקבל רק את הדבר הבא!‬
‫ותהפוך את "מה" ל"אז מה?"‬
‫זה לא מה שלימדו אותי.‬
‫אז אולי אתה צריך שיעור חדש.‬
‫תחזור אחריי, ילד.‬ ‫האקונה מטטה.‬
‫מה?‬ ‫-האקונה מטטה.‬
‫האקונה מטטה.‬
‫רוב האנשים מתלהבים יותר‬ ‫כשאנחנו אומרים...‬
‫בכל אופן, האקונה מטטה.‬ ‫-יש כאלה שמוחאים מיד כפיים.‬
‫זה אומר "בלי דאגות". אחת ו...‬
‫אני סופר פה.‬
‫אני רוצה לספור!‬ ‫-למה שלא נספור יחד?‬
‫טוב, רעיון טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחת ושתיים ו...‬
‫האקונה מטטה‬
‫איזה משפט מדהים‬
‫האקונה מטטה‬
‫לא טירוף חושים‬
‫שלא תדאג עוד‬ ‫עד לסוף הימים‬
‫תסגל לך‬
‫תורת חיים‬
‫האקונה מטטה‬
‫האקונה מטטה?‬ ‫-כן, זה המוטו שלנו.‬
‫מה זה מוטו?‬ ‫-שום דבר. מוטו-רוצה ממני?‬
‫יפה.‬ ‫-בום!‬
‫שתי המילים האלה‬ ‫יפתרו לך את כל הבעיות.‬
‫כן. תסתכל על פומבה לדוגמה.‬
‫כשפומבה היה צעיר‬
‫חזיר יבלות צעיר!‬
‫איך אתה מרגיש?‬ ‫-זה סיפור מרגש.‬
‫הריח שהפיץ היה איום ונורא‬
‫כל חיות הסוואנה הסתלקו במהרה‬
‫נשמתי רגישה‬ ‫אך עורי גס ועב‬
‫זה מכאיב‬ ‫כשקרוביי לי מפנים את הגב‬
‫תמיד הייתי לצדך ואני מתרעם על זה.‬
‫והו, הבושה‬ ‫-הוא הרגיש כה אשם‬
‫עוד אחליף את השם‬
‫למה, "בראד"?‬
‫ותמיד כה סבלתי‬
‫בכל פעם שהפלצתי‬
‫אתה מתכוון לעצור אותי?‬
‫לא, אני לא! אתה מגעיל אותי!‬
‫האקונה מטטה‬
‫איזה משפט מדהים‬
‫האקונה מטטה‬
‫לא טירוף חושים‬
‫שלא תדאג עוד‬ ‫עד לסוף הימים‬
‫כן, תשיר, ילד‬
‫תסגל לך‬
‫תורת חיים‬
‫האקונה מטטה‬
‫ברוך הבא לביתנו הצנוע.‬
‫אתם גרים כאן?‬
‫אנחנו גרים איפה שאנחנו רוצים.‬
‫אנחנו עושים מה שמתחשק.‬
‫איזה יופי.‬
‫כן, ממש נחמד, מה?‬
‫חברים, זה סימבה.‬
‫זה אריה, ידידי.‬
‫מה עם אוכל?‬ ‫חשבתם איך להאכיל את הדבר הזה?‬
‫כן, אני גווע!‬ ‫אני יכול לאכול זברה שלמה.‬
‫התחלנו.‬
‫לא, לא, לא, ילד,‬ ‫בדיוק נגמרה הזברה.‬
‫יש אנטילופה?‬
‫או-או.‬ ‫-לא, תקשיב, ילד.‬
‫אם אתה רוצה לחיות איתנו,‬ ‫תצטרך לאכול כמונו.‬
‫והכי חשוב, לא לאכול אותנו!‬
‫זה נראה כמו מקום טוב‬ ‫לגרד ממנו אוכל!‬
‫כן!‬ ‫-זה מושלם!‬
‫זוזו הצידה, חבר'ה.‬
‫מה זה?‬
‫קשה מדי ללעיסה.‬
‫לזה יש טעם של אגוזים!‬
‫לזה אני קורא אומאמי!‬
‫מלוכלך אבל משביע.‬ ‫-פריך במיוחד.‬
‫הם מקומיים.‬ ‫-כן. באמת?‬
‫הם ממש משם.‬
‫אני אומר לך, ילד, אלה חיים נהדרים.‬
‫אין חוקים.‬
‫אין אחריות.‬
‫הקטנים עם המילוי הקרמי.‬ ‫אני מת עליהם!‬
‫הם טעימים. הם הכי טובים.‬ ‫-אני מת עליהם.‬
‫אפשר את הראש?‬ ‫-נו, ילד?‬
‫נו, טוב.‬
‫האקונה מטטה.‬
‫מלוכלך...‬
‫אבל משביע.‬
‫זהו זה!‬ ‫-לא שיקרנו!‬
‫שקיק ביצים! מצאתי שקיק ביצים!‬
‫האקונה מטטה‬ ‫האקונה מטטה‬
‫שלא תדאג עוד‬ ‫עד לסוף הימים‬
‫תסגל לך‬
‫תורת חיים‬
‫האקונה מטטה‬ ‫-האקונה מטטה, האקונה מטטה‬
‫האקונה מטטה, כן‬ ‫-האקונה מטטה, האקונה מטטה‬
‫האקונה מטטה‬ ‫-האקונה מטטה, האקונה מטטה‬
‫האקונה מטטה‬ ‫האקונה מטטה‬
‫שלא תדאג עוד‬ ‫-האקונה מטטה‬
‫עד לסוף הימים‬ ‫-האקונה מטטה, האקונה מטטה‬
‫האקונה‬
‫תסגל לך‬
‫תורת חיים‬
‫האקונה מטטה‬
‫עוד פעם אחת.‬
‫לא, נראה לי שזה מספיק.‬ ‫-נראה לי שמיצינו.‬
‫אבל רק נכנסנו לקצב.‬ ‫-לא, בוא נשאיר טעם של עוד.‬
‫כן, עלית 200 קילו מאז שהתחלנו.‬
‫בינתיים אני נראה בדיוק אותו הדבר.‬
‫שלא תדאג עוד‬
‫אולי תגיד לו להפסיק?‬ ‫-אבל התעקשת שנשיר את השיר.‬
‫אני התעקשתי? אתה התחלת!‬ ‫-זה סימן ההיכר שלנו...‬
‫לא אמורים לשיר אותו לכולם.‬ ‫-תראו את השקיעה.‬
‫אבל זה סימן ההיכר שלנו, אז חייבים.‬
‫פשוט תגיד לו להפסיק.‬
‫שלא תדאג עוד‬
‫עכשיו הוא מאלתר, פומבה.‬ ‫זה סיוט.‬
‫האמת היא שזה הולך ומשתפר.‬
‫נלה.‬
‫בואי.‬
‫שבי איתנו.‬
‫זאזו, איפה היית?‬
‫צר לי, נלה.‬ ‫באתי ברגע שיכולתי.‬
‫הדיווח של הבוקר, זאזו.‬
‫הוד מעלתך,‬ ‫ארצות התקווה בסכנה מיידית.‬
‫הצבועים מבריחים את אחרון העדרים.‬
‫הציפור שוב פה!‬
‫תתפוס אותו!‬
‫אל תבוא לפה שוב,‬ ‫אלא אם כן אתה רוצה שיטרפו אותך!‬
‫אנחנו חייבות לעשות משהו, סאראבי.‬ ‫אנחנו חייבות להילחם!‬
‫נלה. סקאר הוא המלך.‬
‫אבל את המלכה שלנו!‬
‫אנחנו צריכות לעזוב‬ ‫לפנו שיהיה מאוחר מדי.‬
‫כולנו חייבות להישאר יחד‬ ‫ולהגן על ארצות התקווה.‬
‫זה הבית שלנו.‬ ‫אסור לנו לנטוש אותו לעולם.‬
‫זה לא הבית שאני זוכרת.‬
‫זמננו יגיע, נלה.‬
‫סבלנות.‬
‫סאראבי.‬
‫המלך רוצה לדבר איתך.‬
‫אל תלכי.‬
‫אני לא פוחדת ממנו.‬
‫לא תצטרפי אליי, סאראבי?‬
‫יש מספיק לכולם.‬
‫אתה צד יותר מדי, סקאר.‬
‫פשוט שכללתי את יכולת ההריגה.‬
‫בעזרת הצבא שלי.‬
‫אתה הורג הכול.‬
‫את לא מבינה?‬ ‫אין מי שיקרא עליי תיגר.‬
‫אנחנו סוף סוף יכולים לקחת‬ ‫מה שאנחנו רוצים.‬
‫אנחנו?‬
‫לפני הרבה זמן בחרת במופאסה על פניי.‬
‫אבל עכשיו יש מלך חדש.‬
‫אז תפסיקי להיות כל כך אנוכית.‬
‫אתה האנוכי.‬
‫שאר האריות מושפעים ממך.‬
‫כל עוד את מתנגדת הם ידחו אותי.‬
‫תתפסי את מקומך לצדי ונזלול יחד.‬
‫בחיים לא אהיה המלכה שלך!‬
‫אז מעתה והלאה‬
‫האריות יאכלו אחרי הצבועים.‬
‫והם לא משאירים הרבה אחריהם.‬
‫מה את חושבת שאת עושה, גברת צעירה?‬
‫לך מפה, זאזו.‬
‫אני הולכת לחפש עזרה.‬
‫אני ממש לא אלך.‬
‫נשבעתי להגן עלייך‬ ‫ועליי לצוות עלייך לחזור לישון.‬
‫אני לא צריכה יותר הגנה.‬
‫סקאר! נפלא לראות אותך.‬
‫סליחה שבאתי בלי להודיע מראש.‬
‫סיפרתי לך פעם על אחי,‬ ‫שחשב שהוא נקר?‬
‫נלה...‬
‫אני אתפוס אותך!‬
‫אני אתפוס אותך! תפסתי אותך!‬
‫סימבה! זה אתה!‬
‫ראית את זה? הפרפר ההוא היה ממש שם!‬
‫כמעט תפסתי אותו.‬
‫חשבתי שזה אריה.‬ ‫אריה מהסוג האחר.‬
‫אריה אמיתי...‬
‫לא שאתה לא אריה אמיתי,‬ ‫אבל הסוג שטורף...‬
‫אני אלך.‬
‫היי, לאן?‬
‫רוצה לאכול זחלים?‬
‫מה נסגר איתו?‬
‫סימבה...‬
‫איך אני יכול להגיד את זה?‬
‫הוא טרף.‬ ‫-כן.‬
‫והוא בחיים לא ירצה‬ ‫להשתובב עם אוכל בשר.‬
‫לא. שניכם לעולם לא תשתובבו.‬
‫למה לא?‬
‫בטבע יש איזון עדין.‬
‫כן. גלגל החיים. אני יודע את זה.‬
‫לא.‬ ‫-לא, לא, לא.‬
‫אני לא יודע מאיפה ה"גלגל" הזה.‬ ‫-לא, כן.‬
‫אין גלגל חיים. לא, בכלל לא.‬ ‫-לא, זה לא גלגל.‬
‫למעשה, ההפך הוא הנכון.‬ ‫-כן.‬
‫זה קו.‬ ‫-כן.‬
‫זה קו חסר משמעות של אדישות.‬
‫וכולנו פשוט רצים לסוף הקו,‬
‫ויום אחד נגיע לסוף וזהו זה.‬
‫זהו זה.‬ ‫-הקו נגמר!‬
‫כלום.‬ ‫-אפס.‬
‫ואתה יכול פשוט...‬
‫לעשות מה שאתה רוצה ולדאוג לעצמך,‬
‫כי הקו שלך לא משפיע‬ ‫על הקווים של האחרים.‬
‫אתה חי ואז אתה לא.‬ ‫כמו הבחור הזה.‬
‫אתם בטוחים שזה לא גלגל?‬
‫שכולנו מחוברים?‬
‫גלגל אומר שכולנו ככה.‬
‫זאת אומרת שמה שאני עושה משפיע עליו,‬
‫משפיע על הדבר ההוא, על הדבר ההוא.‬ ‫-כן. לא. זה לא הולך ככה.‬
‫זאת אומרת שלעשות מה שאנחנו רוצים‬ ‫זה לא ממש לעניין.‬
‫תן לי לפשט לך את זה.‬
‫החיים חסרי משמעות.‬ ‫-כן.‬
‫לכן אתה צריך רק לדאוג לעצמך.‬
‫לכן תעשה מה שנראה לך, סימבה.‬
‫כן, סימבה, בפעם הראשונה‬
‫אנחנו סומכים עליך‬ ‫שתתכנן לנו תכנית היום.‬
‫זה חשוב. תחשוב על כל מה שלמדת.‬
‫מה אתה רוצה לעשות?‬
‫שום דבר.‬
‫בדיוק! הוא קולט את זה!‬
‫הפרס הגדול!‬
‫פנו דרך!‬
‫פריך!‬ ‫-בסדר! זמן לאכול!‬
‫שלום!‬
‫יפה, סימבה.‬
‫תודה. זה בטח בגלל הטרמיטים.‬
‫או הצרצרים.‬
‫ואתה לא מבין למה אני מעדיף‬ ‫לישון מתחת לאדמה.‬
‫היי, טימון.‬
‫הסתכלת פעם למעלה‬ ‫ותהית מה הנקודות הנוצצות ההן?‬
‫פומבה. אני לא תוהה. אני יודע.‬
‫באמת? מה הן?‬
‫הן גחליליות.‬
‫גחליליות שנתקעו בדבר הכחול-שחור הגדול.‬
‫כנראה שזה הגיוני.‬
‫תמיד חשבתי שאלה כדורי גז‬ ‫שבוערים מיליארדי קילומטרים מאיתנו.‬
‫פומבה, למה כל דבר אצלך קשור לגז?‬
‫אני יודע.‬
‫מה אתה חושב, סימבה?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל מישהו אמר לי פעם‬
‫שהמלכים הגדולים מהעבר שם למעלה,‬
‫וכולם שומרים עלינו.‬
‫זה מצחיק! זה מטורף!‬
‫זה מטורף!‬
‫מתים מלכותיים שומרים עלינו!‬
‫אני מקווה שהם לא ייפלו מהשמיים.‬
‫תחזיק חזק, הוד מעלתך! אל תרפה!‬
‫איזה בלגן זה היה.‬
‫איזה קטע!‬ ‫-סימבה, תחשוב על זה.‬
‫למה שחבורה של מלכים תשגיח עלינו?‬
‫אנחנו מנודים.‬ ‫-חזירי יבלות מלכותיים!‬
‫אני לא מסוגל!‬ ‫-אני לא מסוגל! באמת שלא!‬
‫אני לא מסוגל.‬ ‫-לא, אתה מסוגל. אני לא מסוגל.‬
‫כן. כן.‬
‫כן.‬
‫זה טיפשי.‬
‫אני אלך לתפוס זחלים או משהו.‬
‫מה אמרת לו?‬ ‫-לא יודע.‬
‫כשאמרת את זה, חשבתי:‬ ‫"זה לא ייגמר טוב."‬
‫פשוט התחלת לצחוק.‬ ‫-גם אתה צחקת.‬
‫לא נכון. אין סיכוי.‬
‫אוף, פישלתי.‬
‫סימבה.‬
‫סימבה חי!‬
‫שם בג'ונגל, בתוך הג'ונגל‬
‫ישן לו האריה‬
‫שם בג'ונגל, בתוך הג'ונגל‬
‫ישן לו האריה‬
‫ליד הכפר, הכפר השליו‬
‫ישן לו האריה‬
‫ליד הכפר, הכפר השליו‬
‫ישן לו האריה‬
‫אוי, אלוהים! פומבה!‬
‫נוס על נפשך!‬
‫ברח, פומבה, ברח!‬
‫טימון, עזרה!‬
‫פומבה!‬
‫פומבה?‬
‫אני עומד למות!‬
‫אני מגיע, פומבה! תחזיק מעמד!‬
‫זוז! זוז! זוז!‬
‫לא!‬
‫אוי, לא! אוי, לא!‬
‫לא!‬
‫נלה?‬
‫סימבה?‬
‫זה באמת אתה?‬
‫כן.‬
‫זה אני, סימבה!‬
‫נלה, מה את עושה?‬ ‫-אני לא מאמינה!‬
‫תראי אותך!‬
‫פומבה...‬
‫לא נראה לי שעומדים לטרוף אותך.‬
‫איפה היית?‬
‫חשבתי שאתה מת!‬
‫חשבת שהוא מת?‬ ‫אני חשבתי שאני מת!‬
‫חשבתי שתטרפי אותי.‬
‫איזה כיף!‬
‫אני ממש מצטער, לפני שנמשיך,‬ ‫איך אתם מכירים?‬
‫טימון, פומבה,‬
‫אני רוצה שתכירו‬ ‫את החברה הכי טובה שלי, נלה.‬
‫החברה הכי טובה? זה כואב.‬
‫נלה, את תאהבי להיות פה!‬
‫המקום הזה מדהים.‬ ‫יש פה כל מה שאפשר לרצות.‬
‫סימבה, אנחנו צריכים ללכת.‬
‫סקאר השתלט עם הצבועים.‬
‫אתה חייב לתפוס את מקומך כמלך.‬
‫מלך? סימבה?‬
‫אנחנו כורעים ברך לפניך‬ ‫כמשרתיך הנאמנים.‬
‫פומבה, תירגע. היא טועה.‬
‫גברת, את שואגת שטויות.‬ ‫-יפה.‬
‫לראות אותך שוב,‬ ‫אתה לא יודע מה זה יעשה לכולם.‬
‫מה זה עושה לי.‬
‫אתה חייב לבוא הביתה.‬
‫זה הבית שלי.‬
‫בבקשה תישארי.‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫אני יודע שתאהבי אותו.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫קדימה!‬
‫לפחות תני לי לעשות לך סיור.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫סימבה, כל כך יפה פה.‬
‫לי הכול ברור כבר‬
‫לי לא. מה?‬
‫הם לא יודעים עדיין‬
‫מי אלה "הם"?‬
‫הם יתאהבו‬ ‫והתוצאה תהיה‬
‫משלושה נרד לשניים‬
‫הבנתי.‬
‫חיבוק של בין ערביים‬
‫כן.‬
‫כישוף בכל מקום‬
‫הוא בכל מקום.‬
‫באווירה רומנטית שכזאת‬
‫אסון יקרה היום‬
‫אהבה יש באוויר‬
‫התגשמות חלום‬
‫הכוכבים קורצים לאוהבים‬
‫גם כשמאיר היום‬
‫רוצה לומר שלי את‬
‫אוהב אותך לעד‬ ‫אך מה עבר עליי‬
‫לא אוכל‬
‫לחשוף לאף אחד‬
‫הוא מנסה לסגת‬
‫ומלך לא להיות‬
‫אם כי מתוך עיניו ניבט לי‬
‫מלך החיות‬
‫אהבה יש באוויר‬
‫התגשמות חלום‬
‫הכוכבים קורצים לאוהבים‬
‫גם כשמאיר היום‬
‫אהבה יש באוויר‬
‫היא בתוך לבם‬
‫ולמרות כל נפתולי גורל‬
‫היא מהווה אותם‬
‫ואם הוא יתאהב היום‬
‫הוא יהיה לכוד‬
‫חיי החופש והדרור חלפו‬
‫וסימבה כבר אבוד‬
‫אמרתי לך. נכון שנפלא פה?‬
‫אולי זה יכול להמשיך ככה לנצח.‬
‫זה מדהים.‬
‫אבל יש משהו שאני לא מבינה.‬
‫אם היית בחיים כל הזמן הזה,‬
‫למה לא באת הביתה?‬
‫ממש היינו צריכים אותך.‬
‫הם בסדר, טוב?‬
‫אף אחד לא צריך אותי.‬
‫אתה המלך.‬
‫נלה, סקאר הוא המלך.‬
‫סימבה, הוא הרס את ארצות התקווה.‬
‫אין אוכל, אין מים...‬
‫אין לי מה לעשות.‬
‫מה עם אימא שלך?‬
‫זאת האחריות שלך.‬
‫אתה צריך לקרוא תיגר על סקאר.‬
‫אני לא יכול לחזור. אף פעם.‬
‫למה?‬
‫בגלל מה שקרה בנקיק?‬
‫סקאר אמר לנו ש...‬
‫את לא תביני!‬
‫שום דבר מזה לא משנה, טוב?‬
‫האקונה מטטה.‬
‫מה?‬
‫זה משהו שלמדתי פה, טוב?‬
‫לפעמים קורים דברים רעים‬ ‫ואין מה לעשות נגד זה.‬
‫אז למה לדאוג?‬
‫למה לדאוג?‬
‫מה קרה לך?‬
‫אתה לא הסימבה שאני זוכרת.‬
‫ואף פעם לא אהיה. את מרוצה?‬
‫לא, אני מאוכזבת.‬
‫עכשיו את מתחילה להישמע כמו אבא שלי.‬
‫יופי. אני שמחה שאחד מאיתנו נשמע כמוהו.‬
‫אין לך מושג מה עברתי!‬
‫באתי הנה לחפש עזרה.‬
‫נראה שטעיתי.‬
‫להתראות, סימבה.‬
‫"מאוכזבת"?‬
‫היא רוצה שאלך הביתה?‬
‫אני בבית.‬
‫"החברה הכי טובה"?‬
‫אני לא צריך חברים הכי טובים.‬ ‫אני לא צריך אף אחד.‬
‫אף פעם לא הייתי צריך.‬
‫לך מפה.‬
‫אם אלך מפה, לא תהיה תשובה לשאלה.‬
‫איזו שאלה? מי אתה?‬
‫אני יודע בדיוק מי אני.‬
‫השאלה היא מי אתה.‬
‫אני אף אחד, אז עזוב אותי בשקט. בסדר?‬
‫כל אחד הוא מישהו. אפילו אף אחד.‬
‫כן, נראה לי שהתבלבלת.‬
‫אני התבלבלתי?‬
‫אתה אפילו לא יודע מי אתה.‬
‫ואני מניח שאתה יודע.‬
‫אני החזקתי את בנו של מופאסה.‬
‫הכרת את אבי?‬
‫תיקון טעות.‬
‫אני מכיר את אביך.‬
‫הוא מת מזמן.‬
‫הוא חי!‬
‫ואני יכול לקחת אותך אליו.‬
‫בוא אחריי. אני אראה לך!‬
‫היי, היי, היי!‬
‫אם תעמוד בקצב!‬
‫חכה!‬
‫בוא אחריי!‬
‫מהר, מהר! תעבור!‬
‫היי! יותר לאט!‬
‫היי, כדאי שתמהר.‬
‫רגע. אני בא, אני בא.‬
‫בוא.‬
‫אביך מחכה.‬
‫אתה רואה אותו?‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫תסתכל טוב יותר.‬
‫אתה רואה?‬
‫הוא חי בתוכך.‬
‫סימבה.‬
‫אבא?‬
‫סימבה.‬
‫אתה חייב לתפוס את מקומך בגלגל החיים.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אתה חייב לזכור מי אתה.‬
‫המלך האמיתי היחיד.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא יודע איך להיות כמוך.‬
‫כמלך הכי התגאיתי בדבר אחד.‬
‫שאתה הבן שלי.‬
‫זה היה מזמן.‬
‫לא, סימבה. זה לנצח.‬
‫בבקשה.‬
‫אל תעזוב אותי שוב.‬
‫אף פעם לא עזבתי אותך.‬
‫ואף פעם לא אעזוב.‬
‫זכור מי אתה.‬
‫זכור.‬
‫אז אני שואל שוב.‬
‫מי אתה?‬
‫אני סימבה.‬
‫בנו של מופאסה.‬
‫כן‬ ‫רוח‬
‫תראו את השמיים נפתחים‬
‫כן‬
‫רוח‬
‫אתם שומעים אותה קוראת?‬
‫כן‬
‫סימבה?‬
‫קדימה! למה את מחכה?‬
‫בואי נלך הביתה!‬
‫רוח‬
‫תראו את השמיים נפתחים‬
‫כן‬
‫גורלכם מתקרב‬
‫קומו והילחמו‬
‫אז היכנסו לארץ רחוקה‬
‫והתאחדו עם האני הגדול‬
‫לא רציתי להאמין לך.‬
‫אז מה אתה מתכוון לעשות?‬
‫אבי אמר לי פעם‬ ‫להגן על כל מה שמואר.‬
‫אם אני לא אלחם על זה, מי יילחם?‬
‫אני.‬
‫זה יהיה מסוכן.‬
‫סכנה?‬
‫אני צוחקת לסכנה בפנים.‬
‫זה לא ייתכן!‬
‫שלום, זאזו.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫ברוך שובך הביתה.‬
‫הגענו!‬ ‫-כולם להירגע. הגענו.‬
‫התגבורת הגיעה!‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫היינו... לא מודאגים!‬ ‫-לא, לא מודאגים.‬
‫כי אין דאגות.‬ ‫-לא. האקונה מטטה.‬
‫חששנו כי...‬ ‫-כי... אתה יודע...‬
‫אתה חבר שלנו.‬
‫מה עם קו האדישות חסר המשמעות?‬
‫חשבנו...‬
‫שאולי הוא מתעקל קצת.‬ ‫-אתה צודק.‬
‫סימבה, תקשיב,‬ ‫אני שמח להודות כשפומבה טועה,‬
‫וזאת אחת הפעמים.‬ ‫-מה? זה לא בא ממני.‬
‫אתה סיפרת לי על הקו.‬
‫רגע, חכה.‬
‫זה המקום שאתה נלחם עליו?‬
‫כן, טימון. זה הבית שלי.‬
‫הוא מאחורי הסלע המפחיד ההוא?‬
‫צריך פה שיפוץ רציני.‬
‫אהבתי את העיצוב,‬ ‫אבל קצת יותר מדי גופות.‬
‫היי, היי, תראה. ציפור.‬
‫טימון, פומבה, זה זאזו.‬
‫וואו! זה תוכי ים.‬
‫מקסים.‬
‫סימבה, אנחנו איתך עד הסוף.‬
‫אנחנו לשירותך, הוד רוממותו.‬
‫בואו אחריי.‬
‫צבועים בכל מקום.‬
‫אני מקווה שזה מוות מהיר,‬ ‫בלי הרבה לעיסות.‬
‫מה התכנית שלך להתגנבות‬ ‫מעבר לשומרים המזילים ריר?‬
‫פיתיון חי.‬
‫זה רעיון מצוין.‬
‫אין סיכוי שהם יעמדו בפני בשר טרי.‬
‫אז אנחנו צריכים רק למצוא משהו גדול‬
‫ושמנמן ועסיסי.‬
‫אולי גנו?‬
‫למה כולם מסתכלים עליי?‬
‫בגאווה גדולה ובעונג רב‬
‫אנחנו גאים להציג...‬
‫את ארוחת הערב שלכם.‬
‫התכבדו‬
‫זה עובד, פומבה!‬
‫ידידי הוותיק.‬
‫סאראבי, למה את עושה את זה לעצמך?‬
‫את צריכה בסך הכול להיות המלכה שלי.‬
‫בשביל מה את סובלת?‬
‫הזיכרון של חיים שהיו לך פעם?‬
‫מלך שאהבת פעם?‬
‫ניסיתי לגרום לך להבין‬ ‫מה מלך אמיתי יכול להיות.‬
‫סקאר, כוחו של מלך אמיתי‬ ‫טמון בחמלה שלו.‬
‫אני מלך פי עשרה מכפי שמופאסה היה!‬
‫אתה כלום בהשוואה למופאסה!‬
‫מופאסה?‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫תתרחק מאימא שלי!‬
‫סימבה.‬
‫אתה חי?‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫אני כאן, אימא.‬
‫אני בבית.‬
‫סימבה...‬
‫אני כל כך שמח לראות אותך...‬
‫בחיים.‬
‫תן לי סיבה אחת טובה‬ ‫לא לקרוע אותך לגזרים.‬
‫אני יכול לתת לך יותר מאחת.‬
‫תבין...‬
‫הם חושבים שאני המלך.‬
‫אנחנו לא!‬
‫השלטון שלך נגמר, סקאר.‬
‫סימבה הוא המלך החוקי!‬
‫אם אתה רוצה לפגוע בו,‬ ‫תצטרך לעבור אותנו.‬
‫אתם איתי, אריות?‬
‫הבחירה בידיך, סקאר.‬ ‫תוותר או תילחם.‬
‫הכול חייב להסתיים באלימות?‬
‫אני לא רוצה להיות אחראי‬ ‫למותו של בן משפחה.‬
‫להרגיש את הבושה שבידיעה‬
‫שאני נטלתי את חייו של מישהו שאני אוהב.‬
‫השארתי את כל זה מאחוריי.‬
‫אבל האם הם השאירו את זה מאחוריהם?‬
‫האם הנתינים הנאמנים שלך‬ ‫יודעים מה עשית?‬
‫על מה הוא מדבר?‬
‫אז לא גילית להם את הסוד הקטן שלך?‬
‫ובכן, סימבה...‬
‫זו ההזדמנות שלך להתוודות.‬
‫ספר להם מי אחראי למותו של מופאסה.‬
‫אני.‬
‫זה לא נכון.‬
‫תגיד לי שזה לא נכון.‬
‫זה נכון. אני מצטער.‬
‫הוא מודה בזה.‬
‫רוצח!‬
‫לא, לא. זו הייתה תאונה.‬
‫לולא אתה, המלך היה בחיים.‬
‫אתה אשם שהוא מת!‬ ‫אתה מכחיש את זה?‬
‫אני לא רוצח.‬
‫עלינו להאמין לבן שהרג אב?‬
‫עלינו להאמין לבן שהרג מלך?‬
‫בן שנטש את אמו?‬
‫לא. אני...‬
‫אתה מה? תגיד את זה! אתה המלך?‬
‫לא. לא, אני...‬
‫אתה המלך?‬ ‫-לא, אני...‬
‫אתה מה? תגיד את זה!‬ ‫-אני...‬
‫אני כלום.‬
‫אז תשתחווה בפני המלך שלך!‬
‫סימבה!‬
‫זה נראה מוכר.‬
‫מתי ראיתי את זה?‬
‫כן, אני זוכר.‬
‫ככה מופאסה נראה לפני שהוא מת.‬
‫הסתכלתי למטה...‬
‫ראיתי את הפחד בעיניים שלו.‬
‫והנה הסוד הקטן שלי.‬
‫אני הרגתי את מופאסה.‬
‫לא!‬
‫אבא שלי!‬
‫אח שלך!‬
‫איך יכולת?‬
‫קודם הוא הרג את מופאסה‬
‫ועכשיו הוא רוצה להרוג אותי!‬
‫אתה הרגת אותו!‬
‫ספר להם את האמת!‬
‫אל תאמינו לשקרים שלו!‬
‫סקאר,‬
‫אמרת לנו שלא הגעת לנקיק בזמן.‬
‫זה נכון!‬
‫אז איך ראית את המבט‬ ‫בעיניים של מופאסה?‬
‫רוצח!‬
‫תהרגו את כולם!‬
‫אריות, לתקוף!‬
‫סימבה!‬
‫פומבה, נראה לי שנפטרנו מהם.‬ ‫-זה היה מפחיד.‬
‫אתה שומע נהמה עמוקה?‬
‫נראה שנאכל חזיר לארוחת ערב.‬
‫דשן ושמנמן.‬
‫שמנמן?‬
‫הוא קרא לי הרגע שמנמן?‬
‫נשמע ממש כאילו הוא אמר "שמנמן".‬
‫שזאת טעות,‬
‫כי לא יגרמו לי להתבייש במי שאני!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אני אולי בורח מצבועים,‬
‫אבל תמיד אלחם בבריון!‬
‫מרגיש טוב יותר, פומבה?‬ ‫-כן.‬
‫שחררת קיטור?‬ ‫-כן.‬
‫זאת ארוחה שחיכיתי לה כל החיים.‬
‫גם אני חיכיתי.‬
‫ואני כבר לא גורה!‬
‫למען המלך והמולדת!‬
‫הציפור!‬
‫תפסתי אותו! תפסתי אותו!‬
‫אל הקרב!‬
‫לא! הוא תפס אותי!‬
‫הוא תפס אותי!‬
‫תתפסו את הציפור!‬
‫בבקשה! בואו נדון בזה.‬
‫זה אף פעם לא נמאס!‬
‫זה נגמר, סקאר.‬
‫רחמים. אני מתחנן בפניך.‬
‫רחמים?‬
‫אחרי מה שעשית?‬
‫זה בגלל הצבועים.‬
‫אוכלי הנבלות המגעילים האלה‬ ‫גרמו לי לעשות את זה.‬
‫תכננתי להרוג את כולם.‬
‫הולכת את הצבועים שולל.‬
‫בדיוק כמו שהולכת אותי שולל.‬
‫סימבה,‬
‫אתה לא תהרוג את הדוד היחיד שלך.‬
‫לא, סקאר.‬
‫אני לא כמוך.‬
‫סימבה...‬
‫אתה באמת אציל נפש.‬
‫ואני אפצה אותך.‬
‫רק תגיד לי איך אוכל להוכיח את עצמי.‬
‫תגיד לי מה אתה רוצה שאעשה.‬
‫ברח.‬
‫ברח רחוק, סקאר.‬
‫ברח רחוק ולעולם אל תחזור.‬
‫כן.‬
‫כמובן.‬
‫כדבריך...‬
‫הוד מעלתך.‬
‫אתה לא יכול לנצח, סקאר!‬
‫זאת הממלכה שלי!‬
‫הגורל שלי!‬
‫חברים.‬
‫זה ייקח זמן, אבל יחד נבנה את הצבא שלנו.‬
‫"חברים", מה?‬
‫חשבתי שאמרת שאנחנו "אוכלי נבלות מגעילים".‬
‫כן, שאתה רוצה להרוג אותנו.‬
‫לא.‬
‫לא, תנו לי להסביר.‬
‫ניסיתי להוליך אותו שולל!‬
‫אנחנו נשלוט יחד!‬
‫יש רק דבר אחד נכון‬ ‫שאמרת אי פעם, סקאר.‬
‫"בטנו של צבוע‬
‫"אף פעם לא מלאה."‬
‫לא!‬
‫הוד מעלתך.‬
‫זכור.‬
‫עד נמצא בו מקום‬
‫בדרכי אין פשר‬
‫ובפיתולים‬
‫של גלגל החיים‬
‫גלגל החיים‬
‫מלך האריות‬
‫תרגום: דניאל שרמן NDG Studios‬