Vad krävs det för att ni ska hörsamma rättens varning?
Det är uppenbart att ni inte tar saken på allvar.
Jag tänker inte låta er trakassera dem.
Har ni förstått?
Om ni bryter mot kontaktförbudet
kommer ni att få tillbringa 40 dagar i fängelset.
Jag menar det.
En överträdelse till...
Det är uppenbart för rätten
att ni behöver professionell hjälp
och terapi för att hantera ilskan.
Rätten föreslår att ni går i terapi,
men eftersom ni inte gör det frivilligt
kräver jag det om ni ska slippa fängelsestraff.
Har ni förstått?
Melinda?
Ja, herr domare.
BITTERHET, ILSKA, AGG, GROLL
ILLVILJA, OSÄMJA, FIENDSKAP
ANTAGONISM, VREDE, ONDSKA
SMÅSINTHET, VRESIGHET, GIFTIGHET
Så...
Har du problem med att hantera ilskan?
Ja, för fan. Det har jag.
Känner du att du har rätt att vara arg?
Det är som att fråga om jag har rätt att vara hungrig.
Det är hans fel.
Alltihop.
Det aset är skyldig mig.
- Vad är han skyldig dig? - Vartenda förbannade andetag.
Varför känner du så?
Du vet inte vad han har gjort.
Du vet inte det.
Vill du berätta det?
Har jag ett val?
Vi har alla ett val.
Inte när en förbannad domare tvingar mig att sitta här.
Vet du vad? Det är bara skitsnack.
Det arslet plågar mig, men är fri att gå.
Vad skriver du?
Bara anteckningar.
Och vad står det?
Att jag är en kliché?
Tycker du att du är det?
Nej, för fan!
Jag är less på att höra det.
När en svart kvinna blir arg är hon en kliché.
"Hon gör männen svaga."
- Tycker du att du gjorde det? - Subba...
Lyssnar du inte på mig?
Jag har aldrig gjort honom nåt.
Jag var allt som han behövde.
Jag var...
Jag var stark när han behövde det.
Jag spelade svag när han behövde det.
Jag var patetisk.
Jag var...
Säg inte att jag inte har rätt att vara arg.
Tror du att det var det jag sa?
Jag struntar i vad du sa, men det här är fel.
Allt det här är fel.
Varför gör vi inte så här?
Varför tar vi det inte från början?
Hjälp mig att förstå orättvisan. Berätta vad som har hänt.
Hur långt tillbaka ska vi gå?
Jag minns varenda förbannade dag.
Det är problemet.
Jag kan inte glömma det.
Jag kan inte sluta tänka på det.
Så...
...hur långt tillbaka vill du gå?
Vi tar det från början.
- Okej. - Hur träffade du honom?
Det regnade.
Jag gick på college.
Och jag hade pluggat sent.
Regnet öste ner.
Sjuka saker händer mig när det regnar.
I närheten av vatten.
Jag var på väg till korridoren när jag sprang på honom.
- Nej! - Jäklar!
- Nej! - Kan du inte se dig för?
Idiot! Det var du som sprang in i mig!
Vad är det med dig?
Jäklar!
Hej.
Är Melissa här?
Ingen Melissa.
Åh, Melinda!
Vad vill du?
- Vem är det? - Skitstöveln.
Jag är ledsen. Jag har några av dina papper.
Fint. Det var ju fint.
Du har nog några som är mina.
Nej, tyvärr.
Här. Förlåt henne.
Hon är dålig på historia och...
Sarah!
Hej då.
Jag har verkligen dåligt samvete.
Jag lever i min egen lilla bubbla ibland.
- Jag är ledsen. - Okej.
Men om det går bra
måste jag skriva färdigt min uppsats.
Så hej då.
Du håller dig inte alls till ämnet
och du har fel om det spansk-amerikanska kriget.
Professor Huff märker det direkt.
Hur vet du det?
Jag gick kursen i fjol.
Förlåt att jag läste de första sidorna.
Jag fick ett A i kursen.
Jag kan hjälpa dig.
Jag blev så arg den första gången jag såg honom
att jag inte insåg hur stilig han var.
Snälla?
Han var vacker. Det måste jag erkänna.
Djävulen vet hur han ska få till det.
Framför mig stod allt som jag älskade.
Han var mörk och sexig.
- Det var 1497. - Nej.
Jag kommer inte ihåg det. Kan vi ta en paus?
Jag vill inte prata mer om det.
- Du har ont om tid. - Det är för jobbigt.
Hjärnan får kortslutning.
Kan vi prata om dig?
Vad var det för papper som du behövde?
Berätta.
En lösning på ett urgammalt problem.
Ett självladdande batteri.
Om det fungerar kan man använda det till allt möjligt.
Jag kommer att bli rik, medan jag räddar miljön.
Det förstås.
Han var charmig och slipad.
Jag önskar bara
att nån hade sagt till mig, där och då:
"Hör du, spring därifrån så fort du kan
för den här mannen kommer att lämna dig i spillror."
Hur gick det?
Berätta.
Men vi pluggade ju. Jag är ledsen.
Jag ska prata med Hull.
Nej. Det är bara slöseri med pengar.
Jag kan inte göra det mot mamma.
Ärligt talat
blev hon förvånad att jag ville studera.
Jag var inte lika smart som mina systrar.
Kom hit.
Melinda!
- Hej. Vad gör ni här? - Mamma...
Mina systrar berättade att mamma hade dött.
Nej!
Mamma och jag hade stått varandra nära.
Må hon vila i frid. Amen.
Jag var bedövad. Jag försökte förtvivlat känna något.
Det var så det gick till.
Han passade på att utnyttja mig.
Hej.
- Jag heter Brenda. - Robert.
Har du ett efternamn?
Gayle.
Hur känner du Melinda?
Från skolan.
Vi har inte sett dig här.
Jag kommer från Kirkwood.
Då är det här nåt helt annat.
Vad jobbar du med?
Jag studerar.
Det är bra.
Ja.
Hur betalar du studierna?
Studielån. Stipendier.
- Sådant. - Då måste du vara smart.
Eller en idrottsman.
- Ingen idrottsman. - Inte?
Här är min kille, Casey.
- Hej. - Hej.
Vad trevligt.
Det här är Kalvin, Brendas fästman.
- Läget? - Hej.
- Trevligt att träffas. - Vad studerar du?
Maskinteknik.
- Devon, kom hit. - Hej.
- Jag beklagar sorgen. - Tack så mycket.
- Hur är det? - Bra.
Jag är oartig. Vad heter du nu igen?
- Robert. - Robert. Det här är Devon.
Devon, det här är Robert.
Devon är Melindas kille.
- Före detta. - Hon älskar dig fortfarande.
Mel, titta vem som är här.
Hej.
- Jag beklagar sorgen. - Tack.
Devon, följ med mig. Melinda, vi måste tacka pastorn.
- Känner du honom? - Ja.
- Okej. - Jag kommer strax.
Okej.
Robert!
- Hej. - Hej.
Varför går du redan?
Du har din familj.
Jag ville kolla läget.
- Tack. - Ja.
Ingen orsak.
Vi ses.
Vart ska du gå?
Till tåget.
Tåget? Det är långt. Gick du hit?
Gick du hit? Jag kan...
- Jag kan köra. - Nej.
Jag hämtar nyckeln. Jag kommer strax.
Mel. Melin...
Är det ditt hus?
Nej. Det är mitt hus.
- Bor du där? - Ja.
Får jag komma in?
Ja.
- Gå försiktigt. - Tack.
Vad är det för musik?
Skämtar du?
- Vad då? - Det är Nina Simone.
- Vet du inte vem det är? - Nej.
Då måste jag spela något för dig.
- Nej tack. - Nej.
Du måste höra hennes röst. Det är som att gå i kyrkan.
Lyssna.
- Det låter sorgset. - Jag är ledsen.
Nej, det går bra. Lämna den på.
Hur länge har du bott här?
Ett tag.
Det är inget märkvärdigt. Jag ärvde den av min morbror
och jag får stå här gratis.
- Var är dina föräldrar? - Pappa sitter i fängelse.
Jag bodde hos min mormor
tills hon dog när jag var 14 år.
Då flyttade jag till min moster och jag har bott här sedan dess.
Det var tråkigt med din mamma.
- Hon verkar ha varit en fin person. - Ja.
Ja, hon var underbar.
Hon...
Det är ingen fara.
Kom.
Jag är ledsen.
Han sa det på ett sätt som fick mig att tro det.
Och han höll om mig...
Jag vet att det låter dumt, men jag var så ung.
Han fick mig att känna mig trygg och stark och...
Du är vacker.
...vacker.
Mamma hade knappt kallnat och där stod jag.
Vad är det för man som utnyttjar en tjej som sörjer?
Det ska jag säga.
Ett kryp och ett kräk gör det.
Han måste ha vetat att när man sörjer vet man inte vem man är.
Dessutom var jag så ung.
Han fick mitt sinne, mitt hjärta, mitt förstånd
och, glöm inte det, min oskuld.
Vad lyssnar du på?
Har du inte hört Nina Simone?
- Det är mammas musik. - Eller den där killens.
Ska du gå ut med honom?
Ja, och kan du sluta säga "honom"?
Han heter Robert och jag gillar honom.
Jag vill att ni gör det med.
Har du sex med honom?
Jag har rätt att fråga.
Det jag vill veta är
vem som betalar när ni går ut?
Vad då?
Hör du, Melinda.
Säg inte till honom att du fick ärva pengarna och huset.
- Gör inte det. - Okej.
Jag vill inte erkänna det, men Brenda hade rätt.
Det var ett misstag att berätta för Robert om huset
och att jag hade ärvt 350 000 dollar efter mamma.
Men han brydde sig väl inte om det?
Han ville ha mig.
Inte sant?
Företaget heter Prescott & Howard Industries.
Okej.
Ägaren, David Prescott, är häftig.
Han är alltid ute efter det senaste.
Han är en rik trädkramare.
Han vill rädda miljön.
Han hittar folk med bra idéer
och han förändrar deras liv.
Han har gjort många till miljonärer
med sina investeringar.
Det är ett lotteri. Han letar efter idéer i posten.
Om han gillar idén kontakta han en.
Man måste komma när han säger.
Det är häftigt.
Jag har skickat ett brev i veckan
om min batteriidé.
Vet du vad jag kallar den?
Gayle Wind.
Som mitt efternamn.
Okej, men är batteriet så starkt?
Ja.
Då borde du kalla det Gayle Force Wind.
- Jäklar! - Ja?
- Det är bättre. - Ja.
Jag älskar det.
Jag måste skriva ner det.
Jag kan påminna dig.
Lovar du?
- Tänker du sparka ut mig? - Nej.
Jag har blivit besviken förut.
Jag ska inte göra dig besviken.
Inte jag heller.
Vi kommer att bli rika. Titta.
Vi kommer att bo i huset där
på översta våningen.
- Och vi ska ha en sådan där. - Vad då? En bogserbåt?
Nej, en yacht. Den ska heta Mrs Gayle.
Mrs Gayle?
Ja, efter dig när vi är gifta.
Du ska vara min fru, för evigt.
"För evigt." Det var det han sa.
Det var hans ord. "För evigt."
Jag trodde honom. Jag litade på honom.
Jag var så förälskad att jag inte såg vilken bedragare han var.
Förbannat!
Vi kan skaffa första barnet innan vi är 28.
Vi skaffar ett till på en gång.
Jag tänker på figuren.
Ett litet barn. Jag längtar efter det.
Vi kan ha så många barn vi vill
för vi kommer att ha råd.
Jag skrev till Prescott igen.
Tänk om han ringer och jag måste vänta på bussen.
Jag kan köra dig när han ringer.
Tänk om du inte är där.
Ser du spelet?
Han frågade inte, utan antydde.
Han fick mig att tro att jag ville göra saker åt honom.
Och vet du vad?
LIVFÖRSÄKRING
När han hade fått bilen
pratade vi bara om jag ringde till honom.
En gång väntade jag en hel dag, men han ringde inte.
Då jag väntade två dagar, men han ringde inte.
Vi måste säga en sak.
Nu när vi har gift oss tänker vi flytta härifrån.
- Okej. - Tack.
Du måste skaffa ett jobb för att kunna behålla huset.
Ja.
Jag kommer strax.
- Hallå? - Hej.
Hej! Hur är det med dig?
"Hej! Hur är det med dig?"
Vänta. Vad var det med honom?
Jag vet inte. Säg det, du.
Inget särskilt. Jag jobbar på batteriet.
Okej. Du har inte ringt på två dagar.
Du har inte ringt heller. Jag trodde att du var upptagen.
- Med vad? - Jag vet inte.
Men jag använder båda händerna när jag löder.
Kan jag ringa upp dig?
Har du varit med om att en man säger något
och man vet att det är skitsnack, men man spelar med ändå?
Ja.
Jag visste att det var skitsnack, men jag försökte spela med.
Men även om jag var snäll
hade jag en sida som han inte hade träffat än.
Om han ljög för mig
var det kanske dags att presentera satmaran.
Och hon är jäkligt grym.
Kalla det kvinnlig intuition eller vad som helst.
Det var något som fick mig att köra dit.
Det som fick mig att köra dit
sa åt mig att parkera på andra sidan gatan, inte för nära.
Jag hade stått där i nästan en timme och jag kände mig dum.
Jag försökte få tyst på rösten djupt inombords.
Rösten som var jag.
Jag började tänka att det var dumt.
"Herregud, vad desperat."
Där stod jag utanför en mans hus,
eller husvagn, för att se om han ljög för mig.
Jag visste att han ljög. Magkänslan sa det!
Jag försökte bekräfta det som jag redan visste.
Jag gör det inte.
Det är något med min galenskap.
Den är blind.
Den är inte rationell. Den rasar. Den ger sig inte.
Den dämpas inte. Den upphör inte. Den är omedelbar.
- Robert, vad var det? - Jag vet inte. Gick det bra?
Gör du så här mot mig?
- Ge mig handen! - Gör du så här mot mig?
Gör du så här mot mig?
- Melinda! - Gör du så här mot mig?
- Och du ligger med den här subban? - Melinda!
Ja? Vad glor du på, subba?
Du sa inte att du hade en tjej!
- Gå! - Vad glor du på? Ja!
- Sluta! - Rör mig inte!
- Vad då? - Snälla!
- Vad då?
Sluta!
- Släpp mig! - Sluta!
Du blöder. Vi måste stoppa blodflödet.
Jesus. Melinda.
Melinda! Melinda!
Adrenalinet pumpade.
Jag visste inte att jag åkt in i ratten med en sådan kraft.
Invärtes blödningar.
Och värre. Spruckna äggstockar.
Livmodern opererades bort och jag var inte ens 21 år.
Barn? Aldrig.
Nej.
Du är otrogen.
Du tar hennes pengar. Du får en bil och sedan gör du det?
Du gjorde det.
Det är bäst att hon klarar sig.
Det är allt jag vet.
- Hör du... - Försvinn!
Försvinn härifrån!
- Försvinn! - Det är nog bäst.
Du är inte välkommen!
- Försvinn! - Gå.
Jag ringer dig.
Hur kunde han göra det mot henne?
Jag var sängliggande i tre veckor.
Jag hade så ont.
Du har gjort det sedan du var liten.
- Ja. - Du blir arg och struntar i allt.
Du måste sluta med det.
Jag vet det.
Det visste jag.
Men jag kunde inte kontrollera det
lika lite som mina känslor för honom.
Jag insåg att smärtan inte satt i kroppen, utan...
Melinda!
Nej. Ni måste låta honom prata med mig.
Snälla? Jag vill bara veta varför.
Gumman, ibland finns det ingen anledning.
Nej. De kommer bara med lögner.
June, kan du hämta honom? Snälla?
Han kommer bara att ljuga för dig.
Han är förmodligen bara pank.
Han kan låna pengar av horan som han var med.
Kan vi få vara i fred en stund?
Snälla?
Vi finns på andra sidan dörren.
Okej.
Kom.
Jag är så ledsen.
Jag vet inte vad jag gjorde med henne. Hon betyder inget för mig.
Det var bara sex.
Då var det dags igen.
Hur många gånger har en kvinna hört det?
Jag skäms, för du har ställt upp för mig.
Jag älskar dig. Bara dig.
Jag är sjuk utan dig.
Jag behöver dig.
"Jag är så ledsen."
"Jag lovar att inte göra om det."
Och på något sätt fungerar det alltid.
Tills det inte gör det.
Det var ett ord på sex bokstäver som fångade mig.
Älskar.
Och jag älskade honom.
Det kunde jag inte hjälpa, vad han än gjorde.
Kärleken är en subba när hon är fastkedjad vid en plågoande.
Och vad gör man när plågoanden är en bedragare?
Man väntar på nästa bedrägeri.
Vad då? Vad är det?
Jag förlorade stipendiet.
Jag kan inte betala. Jag får inget studielån.
Det är för sent...
Hur mycket kostar terminerna?
Ja, ni hörde rätt.
Jag var dum och betalade hans två sista terminer.
Jag stod vid min mans sida och stöttade honom.
Min lögnaktiga, otrogna man. Där var jag.
Är du säker?
Jag kunde inte tro att jag sa det.
Döm mig inte. Jag är min egen jury. Okej?
Jag hade redan fällt mig och gett mig mitt straff.
Jag var skyldig till dumhet.
Gissa vad han gjorde när jag skrev checken.
Du gissade rätt.
Det aset hade inte ens en ring.
Det är tillfälligt.
Jag ska byta ut den mot tre diamanter.
En stor i mitten för vår kärlek.
Och en gul på den sidan
för att vi alltid ska vända blicken mot solen.
Och en chokladfärgad som påminner oss om
att det kan stunda mörka tider.
Och jag hörde mig själv säga...
Ja!
Han var otrogen och du var nära att dö.
Vad händer nästa gången han gör något?
Det blir...
Säg inte att det inte blir en nästa gång.
Jag får massor med varningssignaler.
Och nu ska du gifta dig med honom?
Det tänker inte jag tolerera.
Om du gör det kommer inte jag att vara där.
Nej.
June...
Det är ett misstag.
Men jag gick fram till altaret
med fler frågor i mitt stilla sinne än blomblad i buketten.
Jag kunde inte låta bli att titta på bänken
där mina systrar borde ha suttit.
Tänk att de inte kom.
Men jag borde ha förstått det. Jag visste knappt vad jag gjorde där.
Där stod Sarah vid altaret. Hon hejade på oss.
Hon älskade tanken på oss. Det gjorde jag med.
Men tanken på oss var bättre än verkligheten.
Där stod Robert vid altaret och log...
...när jag gick dit, som malen till lågan.
Jag förklarar er man och hustru. Du får kyssa bruden.
Bränd.
Åren tickade förbi som sekunderna på klockan i mammas hall.
För varje sekund
var ett nytt minustecken på kontot.
Något som han behövde.
Material till batteriet, böcker, metall och plast.
Alltid någonting.
Med pengarna försvann även kärleken till mig
toleransen och tålamodet med mig.
Jäklar. Sa jag precis att han tolererade mig?
Du måste se det här. Jag är orolig.
- Stämmer det? - Ja.
Jäklar.
Jag ska försöka att hjälpa till.
"Försöka"?
Tänk att han sa försöka.
Men det blir svårt att jobba medan jag jobbar på det här.
Men jag ska försöka. Det ska jag.
Av någon anledning log jag bara.
- Jag behöver lite tid. - Okej.
- Hej. Ms Hilderbran? - Ja.
- Jag heter Robert Gayle... - Jag vet vem du är.
Kan du sluta ringa och skriva?
Det är inte så det fungerar.
- Det är ett lotteri av en anledning. - Ja, men kan ni...
Sarah ordnade ett jobb åt mig som kontorsassistent.
De behöver dem i morgon bitti.
- Jag är ledsen. - Sarah.
Ersättningen är bra.
Jag hade faktiskt två jobb.
När jag gick därifrån städade jag kontor.
Allt jag måste
för att slippa be mina systrar om hjälp.
Jag måste bara...
Jag måste bara klara ett år till.
Jag tänkte: "Kämpa på. Han älskar dig."
Ja!
- Robert. - Älskling!
Du har tänt alla lampor i huset.
- Elen kostade 300 dollar förra månaden. - Det här kostar inget.
Det är mitt batteri som driver allt.
Har du pratat med en elektriker?
Hur så?
Herregud!
Förlåt.
Han brände nästan ner huset
och alla ledningar kortslöts.
Det fungerade nästan.
Reparationskostnaden? 37 000 dollar. Det var det.
Vi satt i klistret.
Jag hade inte sönder något.
Thomas Fry.
Men sedan kom dagen som jag hade väntat på.
Robert Gayle.
Jag var så lycklig.
Jag trodde att vårt liv skulle förändras.
Jag trodde att problemen var över.
Han hade varit på tre intervjuer.
Alla hade en lön på 150 000 om året.
Jag var så uppspelt, men...
Hur kunde du få ett nej från alla tre?
När jag var 15 år var jag med i ett gäng.
Vi rånade en mataffär.
Jag blev åtalad som vuxen och satt inne i två år.
Jag trodde att det skulle strykas från registret,
men det finns kvar...
Ingen vill anställa en brottsling.
Du anar inte hur mycket jag såg fram emot lite tur.
Utrymme att andas.
Att slappna av och låta honom ta hand om mig.
Men då fick jag höra det här.
En brottsling.
Nu sa han det till mig? Han sa det till mig nu!
Bedrägeriet. Förstår du?
Det är inte jordens undergång.
Jag har en idé.
Jag har löst allt. Batteriet är bra.
Bara Prescott får se det.
Han kommer att älska det.
Jag ringer honom och hans sekreterare.
Jag vet att vi har ont om pengar.
Men jag tänkte att vi kan belåna huset
för att bekosta forskningen.
Det kan bli förstklassigt.
Det kommer att gå.
Titta på mig, Mel. Det kommer att gå.
- Nej. - Kom igen.
Förlora inte tron på mig nu.
Lita på mig.
Det kommer att gå. Det vet jag.
Vad i helvete?
Jag kände mig trängd och jag hade inget val.
Jag klarade det inte längre. Jag kunde inte jobba så hårt.
Kom igen.
Jag måste falla för bedrägeriet. Jag kunde inte gå därifrån.
Gissa vad jag gjorde.
Min mammas hus.
Ett hus utan lån. Som jag hade fått ärva.
Huset som hon hade arbetat hela livet för att betala.
Jag tog ett lån på det.
Melinda!
Mina systrar skulle inte få veta det.
Varje gång jag såg hur han sov i sängen
när jag var på väg till ett av mina jobb blev jag arg.
Jag kände mig bitter.
Och så var det varje dag.
Han fick enstaka jobb då och då,
men lönen räckte inte ens till det nödvändiga.
Hur kan man leva i 20 år och missa allt.
Vartenda ögonblick?
Det ska jag säga. Man känner sig fångad.
Men den här fällan skulle inte knäcka mig.
Eller gjorde den det?
Bland det sorgligaste var att vi bara existerade.
Ingen färg utanför strecken, ingen spänning, inget...
Inget barn som visade att tiden gick.
Inget första steg, ingen skolavslutning.
Ingen milstolpe för åren som gick.
Det fanns inga varningstecken.
Arton år gick som om de hade varit dagar.
Hur kan det gå till?
Diana.
- Vad du ser bra ut. - Robert Gayle.
- Hur har du haft det? - Bra.
- Jag har inte sett dig sedan... - Ja.
Hon förstörde husvagnen.
Men jag förstår henne.
Vi var så unga.
Men du ljög för mig med.
- Jag kände inte till henne. - Jag är ledsen.
Hur gick det för henne?
- Vi gifte oss. - Okej.
- Vad gör du här? - Jo...
Jag har skickat brev till Prescott om mitt batteri.
Minns du det?
Nej, tyvärr.
Jag har försökt träffa honom
och jag fick veta att du har ms Hilderbrans tjänst.
Gratulerar förresten.
Det måste vara Gud som hjälper mig.
Nej. Jag kan inte hjälpa dig.
Vad då? Varför inte det?
Nej. Vi har fått nya riktlinjer.
Men det var... Det var trevligt att träffas.
Kan vi ta en kopp kaffe någon gång?
Ja, om din fru är med.
Jag tänker inte bedra min fru.
Det är yrkesmässigt.
Jag kan inte hjälpa dig.
- Nej... - Tyvärr.
Jag förstår, men...
Men jag behöver bara ett gott råd.
Okej. Här är mitt kort.
Jag brukar ta en kopp kaffe på Q & A
på 52nd Street vid sjutiden på morgonen.
- Om du är där... - Ja.
...då kan vi kanske prata. Okej?
- Tack. Då ses vi kanske. - Okej.
Carly, kan du ge mig Robert Gayles fil?
Menar du psykfallet
som har skickat brev hit sedan innan jag föddes?
Det var det jag sa.
- Javisst. - Tack.
- Hallå? - Robert Gayle?
- Ja. - Jag heter Melvin White.
Jag är säkerhetschef på Prescott & Howard Industries.
Jag vill upplysa er om
att vi ser er som ett möjligt hot.
Ni får inte skicka brev
eller kontakta vår personal.
Ni får inte komma nära området.
Om ni gör det igen kommer ni att gripas.
Fan!
Jäklar!
Vad har hänt?
De vill inte träffa mig.
Prescott. De vill inte träffa mig!
Okej. De vill inte det!
Alla åren är bortkastade!
Jag ville det för vår skull. Jag ville att vi skulle lyckas.
Jag ville ge dig en ring.
Lägenheten, båten och flygplanet. Jag ville att du skulle få allt.
Har du frågat vad jag vill?
Jag vill bara att du skaffar ett jobb och hjälper mig.
Nu när vi vet att det inte blir något av batteriet...
...då kan vi lägga det bakom oss.
För det är över. Det var det.
Gå vidare. Vi går vidare.
Okej?
Men jag vet att det kan fungera.
Snälla.
Snälla. Kom igen.
Bara ett jobb.
- Okej? - Ja.
Det bästa jag kan få.
Älskling.
Om du ger upp har jag inget kvar.
Säg att du älskar mig.
Jag älskar dig.
Det gör jag.
Men jag är så trött.
Jag är så trött.
Nu spelar den in.
Hej, jag heter Robert Gayle, och det här är min fru, Mel.
Hej, jag heter Melinda Gayle.
Vi ser fram emot att visa min nya uppfinning!
Den heter Gayle Force Wind.
Den driver elen i rummet.
Melinda?
Hej.
Visste du att huset skulle utmätas?
Gjorde du det?
Jäkla Audra på banken.
Hon ska inte skvallra.
Hon är ju vår kusin.
Visste du att huset skulle utmätas?
Jag skulle fixa batteriet...
Vi känner till det.
Det kommer inte att bli något. Det är ett skämt.
Skaffa ett jobb och hjälp henne.
- Nu räcker det. - Ja.
Vi måste kunna prata.
Melinda, det är mammas hus. Vi har växt upp här.
Belånade du det för hans skull?
Han behöver ett jobb. Hur kan du stå ut med den skiten?
- Hur? - Sluta.
Bort, Kalvin.
Efter allt pappa gjorde för att behålla huset.
Ska du förlora det?
Jag visste det.
- Okej, lyssna. - Jag visste det.
Vi vet att ni inte har pengar.
Har Audra sagt det med?
Vi försöker hjälpa er. Vi har en plan.
Berätta.
Kalvin och jag gick till en restaurang som vi levererar till.
Vi får ett förskott på leveranserna
tre veckor åt gången.
Men om vi sabbar det tar han bilarna.
Jag gillar det inte alls.
Vi vill bara hjälpa till.
- Vi har slitit för att köpa bilarna. - Sluta!
Lyssna.
Hör du...
Det enda du behöver göra är att leverera det vi har lovat.
Du måste köra och du måste komma i tid.
Det är allt.
Vi kan betala av det på tre månader.
Men kom inte sent.
Om du missar en leverans förlorar vi allt.
Allt!
- Då får du ingen lön. - Vi borde inte göra det.
Han bryr sig bara om sig själv.
Lova att du gör det, Robert.
Och att du gör det ordentligt.
Lova det.
Ja.
Jag är med på det.
Ser du?
Vi ses klockan sex i morgon.
Jag kommer.
- Och jag byter låsen. - Vi vill bara hjälpa till.
- Hon måste hjälpa sig själv. - Du har rätt.
Klockan sex.
Han kommer. Gå nu.
Vet du hur jag vet att du inte älskar mig?
Du försökte inte ens försvara mig.
Det svinet sa faktiskt det till mig.
Han sa det.
Ännu en morgon. Ingen kyss, ingen kram.
God morgon.
Ännu en natt när han sov på bottenvåningen.
Först gjorde det mig ledsen.
Sedan började jag bli arg.
Det är bra.
Det är bra. Han jobbar åtminstone.
Just det.
Han är arg på mig.
- Är han det? - Ja.
Han rör mig inte. Han sover på bottenvåningen.
- Vi har inte sex. - Jaså?
Vi är som rumskamrater.
Han har i alla fall ett jobb.
- Just det. - Ja.
Men jag känner honom.
Han är mycket sexuell.
Han får det säkert någon annanstans.
Nej, Mel, det tror jag inte en sekund.
- Är du säker? - Ja.
Han lärde sig sin läxa innan ni gifte er.
Okej.
Om han är otrogen är det bäst att jag aldrig får veta det.
Ja, för allas skull.
- Sluta. - Du är lite galen.
- Hallå där! - Det vet du.
Jag älskar min fru och vill göra så mycket för henne.
Hon har gjort så mycket för mig.
Om ni kan ta er tid att titta på Gayle Force Wind
kommer det verkligen att förändra världen.
Gayle Force Wind.
Gayle Force Wind, Gayle Force Wind.
De måste få leveransen till klockan elva.
- Den är stor. - Okej.
Det är en affärslunch.
Alla chefer är där så fisken måste vara färsk.
En timme innan de öppnar.
Okej.
Du får inte vara sen.
- Okej. - Hör du...
Du har varit suverän. Fortsätt med det.
Oroa dig inte över systrarna. De står bara varandra nära.
Ja, jag vet det.
Hej.
Tänker du inte prata med honom?
Nej.
Jag vill bara att han ska jobba, som alla vi andra.
Då ska vi se. 9 gånger 16...
Då ska vi se.
Tjugosju...
Två...
Okej.
Vad är det?
Hej, mr Prescott. Jag heter Robert Gayle.
Jag har uppfunnit ett batteri, Gayle Force Wind.
Jag skulle uppskatta
om ni tittade på materialet. Tack.
- Tittar du fortfarande på videorna? - Ja.
- Är Prescott inne? - Jag ska kolla.
- Ja. - Klockan är 9.30.
Är du där klockan 11?
Ja.
Jag spårar dig. Det är mycket trafik.
Ja. Jag är nära.
Du är bäst.
- Jag ringar när det är klart. - Okej.
Jag skickade ett brev innan du ringde.
Du måste ha fått det nu.
Jag ska inte skicka fler.
Dessutom har jag slängt batteriet.
Det var synd.
Jag såg forskningen. Den är genial.
- Jag har visat den för mr Prescott. - Herregud.
Han vill träffa dig klockan 11.30, men om du har slängt prototypen...
- Nej, jag har den. - Hinner du till 11.30?
11:30?
- Måste det vara i dag? - Skämtar du?
Ja, ja. Jag kommer.
Okej. Då ses vi.
Fan...
- Kalvin! - Ja.
Kolla.
Vart är han på väg?
- Fan. - Han svarar inte.
Älskling.
- Hej, Kalvin. - Du kommer inte att tro det.
- Vad är det? - Var är du?
- På väg till Mel. - Är du där?
Inte än. Hur så?
- Han är på väg. - Vad då?
Ja. Vi ses där.
- Okej. - Jag älskar dig.
Kom.
Hallå!
Ursäkta. Jag behöver den.
- Den här? - Ja.
Javisst.
Hej, Mel.
Dina systrar är här.
Det kan inte vara bra.
Vet du vad det sista är som en kvinna vill höra om sin man?
Att han är otrogen.
Vänta. Jag kommer.
Och den sista hon vill höra det av
är släktingen som sa att han skulle vara det.
- Du kommer inte att tro det! - Vad är det med dig?
Vi förlorar vår största kund!
- Var är nycklarna? - Titta här.
- Här. - Vad är det med dig?
- Försöker du krossa oss? - Jag är ledsen!
- Släpp det. - Jag är ledsen.
Du kommer inte att tro det.
Men de har ringt om batteriet.
Prescott har ringt.
Vad är det här?
Varför har du hennes plånbok?
Vad då?
Efter alla dessa år
vänsterprasslar du med henne.
- Efter allt vi varit med om? - Nej.
Nej, jag lovar dig. Jag träffade henne.
Hon måste ha tappat den i bilen.
Vad gjorde hon i bilen, Robert?
Lyssna.
Lyssna. Jag måste åka.
- Måste du åka? - Jag lovar att det inte...
Jag ska förklara allt sedan.
Om du går nu får du inte komma tillbaka.
Prescott har ringt. Jag måste gå.
Tänker du bara gå?
Tänker du gå?
Vart ska du?
- Jag behöver nycklarna! - Du får ingenting!
- Tänker du gå? - Jag måste. Ge mig nycklarna!
Nej. Ta dem.
Ta dem.
Jag kan ringa polisen.
- Ta dem. - Du förstår inte.
- Jag måste träffa Prescott! - Henne?
- Nej! - Efter alla dessa år...
Jag har inte gjort något! Älskling!
Älskling! Mel!
- Släpp mig. - Nej.
- Släpp mig! - Nej! Mel, sluta!
- Du måste sluta! - Nej!
- Sluta! - Melinda!
- Ge mig nycklarna! - Melin...
Bort från henne!
Bort från min syster!
- Nej! - Släpp mig.
Släpp mig! Stoppa honom!
Stoppa honom!
Släpp mig!
Låt honom inte gå. Ni låter honom gå!
Varför låter ni honom gå?
Kom inte tillbaka!
- Gå! - Låt honom inte gå!
Hjälp mig, June. Upp med henne!
Förbannat.
Robert.
Vilket intryck du gör.
- Du ser hemsk ut. - Ursäkta.
De kommer inte att tro att du inte är galen.
Följ med mig.
Hur är det?
- Robert. - Min fru, hon...
Du bryter ju ihop.
Den låg i min bil.
Har du stulit min plånbok?
Du lämnade den i bilen.
Nej, Robert. Är det problemet?
Har hon hittat den?
Jag är ledsen.
Jag har ingenting kvar. Okej?
Jag har riskerat allt för att träffa Prescott.
- Jag vet inte om jag klarar det. - Titta på mig, Robert.
Om det är lika bra som det ser ut
kommer dina drömmar att slå in.
Lägg dina personliga problem åt sidan
och gå in och ta över rummet.
Har du förstått?
Kom så går vi.
Lämna det.
Mr Prescott, det här är Robert Gayle.
Den envetne mr Gayle. Gayle Force Wind.
Kan du berätta om produkten?
Vad hände? Kom vi i tid?
Nej.
Förlorar vi lastbilarna?
Vi kan behålla dem.
Vi har förlorat en kund.
Han ger oss inte pengarna för huset.
Det ordnar sig.
Mår hon bra?
Nej.
Det gjorde jag inte.
Där jag befann mig skrämde mig.
Jag var närvarande och rasande. Jag hade förlorat rim och reson.
Det enda viktiga var att ge igen.
Jag har ärvt det av pappa, men hans raseri var tyst.
Mitt?
Jag kunde bränna ner huset
för att komma åt den som hade gjort mig orätt.
LiPo- och nickelbatterier och Gayle Force Wind...
Okej. Det räcker.
Teamet har sett forskningen.
De tror på den, även utan en prototyp.
Vi vill erbjuda er 800 000 dollar i dag
för anteckningarna och alla planer ni har.
Utan konkurrens från er, förstås.
Åttahundratusen...
Vill ni köpa mitt arbete?
Ja.
Det är så det går till.
Vi är beredda att skriva en check i dag.
Ta inte illa upp, mr Prescott, men jag vill inte sälja mitt arbete.
Jag vill äga patentet och sälja licensen till er.
Det kommer att vara värt miljarder.
Det är inte mer än rätt att jag ska få ta del av det.
Ja, men jag tar alla risker och bekostar utvecklingen av det.
Jag erbjuder er 800 000 dollar, mr Gayle.
Det står fast.
Ta det eller inte.
Jag måste säga nej.
Jag är ledsen att ni har slösat tid på det.
Okej.
- Tack. - Jag är ledsen, mr Prescott.
Robert. Robert!
Vänta, Robert!
Jag kan inte tacka ja.
- Det är mycket pengar. - Inte för honom.
Det är mitt liv.
Vad har jag gjort?
Jag är ledsen.
Jag är ledsen för det där med plånboken.
Robert. Robert.
Först vill jag säga det här.
Jag har inte gjort något med Diana.
Jag fick veta att hon jobbar för Prescott
och vi tog en kopp kaffe och pratade affärer.
Hon satt i bilen för hennes pappa
var lastbilsförare.
Plånboken ramlade ut ur handväskan.
Jag vet att det låter knäppt,
men det är sant.
Jag levererade inte varorna
för att Prescott ringde mig
och ville se batteriet.
De erbjöd mig 800 000 dollar.
Han var redo att skriva checken.
Om jag hade haft prototypen skulle det ha varit mer.
Åttahundratusen dollar i dag?
- Ja. - Du måste ta det.
Det kan jag inte.
Det finns inga pengar. Han ljuger.
Älskling...
- Kan vi prata i enrum? - Visst.
Visst.
Jag vill bara förstå det.
Subban som jag kom på dig med förut
råkade vara i bilen och lämnade sin plånbok där?
Huset kommer att utmätas.
Men du tackade nej till 800 000 dollar
som mr Prescott skulle ge dig i dag?
- Försöker du lura mig? - Det är sant.
- Ring och tacka ja. - Det är inte ett bra bud.
- "Det är inte ett bra bud."
Ska jag förlora mammas hus?
Jag ska köpa ett större hus åt dig.
Det är faktiskt så
att vi ska bo i en skyskrapa med utsikt över hela staden.
Och den där diamanten...
Den ska du få.
Och Mrs Gayle och ett eget plan.
Vi ska lyckas. Nu gäller det.
Nej, det ska vi inte.
Nej, vi ska inte lyckas.
Du hade en bra kvinna.
Jag skulle ha gjort allt för dig.
Och det gjorde jag.
Men du ljuger och är otrogen.
Du är en jäkla nolla.
Säg inte det, snälla.
Jag har fått nog av dig.
Ta dina skitgrejer, medan du kan, och försvinn.
Jag vill skilja mig.
Mel...
- Mel, snälla. Jag älskar dig. - Nej.
Snälla...
Tänker du göra det?
Varför går du inte till den där subban?
- Ut. - Mel.
Ut!
Kom. Du borde gå.
Jag tänker inte gå.
Du känner mig.
Du vet att jag kan vara en djävul.
Tre månader senare förlorade jag huset.
Det aset ringde inte ens för att kolla hur jag mådde.
Han brydde sig inte.
Det var slut.
Han hade fått allt han kunde.
Han letade nog efter nästa offer.
Han struntade i att jag var knäckt.
Jag kan inte tro att jag lät det aset...
Förbannat.
HAR DU BLIVIT FÄLLD FÖR ETT BROTT?
Vilken förnedring.
Jag fick flytta till min syster.
Bo hos min syster i den här åldern?
Allt som saknades var en skock katter.
Fan ta honom!
Vem fan tog mobilen?
Jag hade slösat många år på Robert.
För många år som jag hade känt mig ensam.
Det var dags att gå vidare. Det tyckte Brenda med.
Hon försökte genast para ihop mig med Devon.
Hon hade hört att han var frånskild.
Trots att jag ogillade det ringde hon honom och vi gick ut.
Skilsmässan var inte klar än, men vad fan?
Så jag gick ut med en man.
Han kunde betala notan
och folk lade märke till honom när han kom.
Han drog blickarna till sig.
Men det kändes konstigt.
Det kändes främmande. De kändes fel.
Det var som om jag började om
och lärde mig hur det egentligen skulle vara.
Då och då tänkte jag på Robert.
Ibland med medlidande, men mest med ilska.
Särskilt när jag tittade upp och såg honom.
Där stod han i köket och diskade.
Alla pengar som jag hade slösat på honom och där stod han?
Av alla restauranger!
Jag blev arg igen.
Jag ville ha mina 1 234 908,07
Och han skulle betala tillbaka varenda dime
och sedan hälften för alla räkningar vi haft.
Han skulle få diska länge för att betala mig.
Fan, strunt i det. Ge mig bara en skilsmässa.
Ursäkta att jag är sen.
Hela familjen, ser jag.
Hon ville ha oss här.
Är er jurist här, mr Gayle?
Jag har inte råd med en.
Nej, inte när du jobbar som diskare.
Ni är gäst i förhandlingen, frun.
Jag ber er.
Är du säker på att du vill göra det?
Jag älskar dig fortfarande.
Ja.
Vi är beredda att låta dig behålla bilen och kläderna.
Nej. Behålla den.
Behåll allt. Jag vill inte ha något.
Jag vill bara säga en sak.
Jag är ledsen att jag inte kunde vara den du behövde.
Men jag...
Jag var aldrig otrogen igen, sedan jag såg hur hårt du tog det.
Jag fick veta vad kärlek var
tack vare dig.
Med hela mitt hjärta kan jag säga att jag älskar dig.
Det kommer jag alltid att göra.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen, Mel.
Snälla, Mel...
Titta på mig.
SKILSMÄSSOVILLKOR
Då så...
Nu behöver du inte ge det aset igen.
SÖNDRA
SÄRA, SKILJA, DELA, SPLITTRA, KAPA, RÄMNA
Hallå?
- Hallå? - Hej.
Var har du varit?
Någon stal min mobil. Jag är ledsen.
- Jag har försökt nå dig. - Jag är ledsen.
Victor har ringt.
Han sa att han skulle representera dig.
Om jag gör en affär.
Prescott kommer att ändra sig.
Håll tummarna bara.
Jag frågade efter din adress.
Men Victor måste vänta på att du hör av dig.
Vad är det frågan om, Robert?
Jag är...
Vi håller på att flytta.
Har hon slängt ut dig?
Vi har skilt oss.
Jag har bott på ett härbärge
i tre månader nu och jag...
- Jag hämtar dig. - Nej, Diana.
Är det bra?
Hon mår bra.
Mer champagne?
Hon firar skilsmässan.
Men det bästa
var när kräket sa hur mycket han älskade henne.
Jag spydde nästan.
Jag trodde inte att han ljög.
Han älskade dig.
Men hon trodde inte det.
Det gjorde jag. Jag tyckte synd om honom.
Vad är det med oss kvinnor? Varför får vi dåligt samvete?
Men jag tyckte synd om honom.
Jag var ledsen över att han hade misslyckats.
Att han var diskare.
Varför skulle jag bry mig?
Vet du vad jag gjorde?
Jag gick till en lång, sexig man
för att tänka på annat.
Kan vi gå hem till dig?
- Nu? - Ja.
Jag är ledsen.
- God natt. Jag går nu. - Trevligt att träffas.
- Kör försiktigt. - Brenda.
Vänta.
Det kommer att göra dig gott.
Tack.
Visst.
Du borde ha berättat om härbärget.
Det spelar ingen roll.
Jag vet att du är ledsen över skilsmässan,
men lyssna på mig.
Det ordnar sig.
Ibland händer det bara.
Jag tror
att när man förlorar en person, så är det kanske...
Det är kanske meningen.
De ska kanske inte följa med till nästa nivå.
Man ska kanske lämna dem bakom sig.
Det är hemskt att se dig så knäckt och uppgiven.
Du är en bra man, Robert.
Det ordnar sig.
Det vet jag att det gör.
Devon var okej i sängen, men han var inte Robert.
Robert bemästrade min kropp. Han kände mina kurvor.
Han visste att jag ville ha det lite åt vänster.
Robert försökte hålla om mig.
Tanken på att han var med andra gjorde mig svartsjuk.
God natt.
Vet du vad jag upptäckte?
Sanningen kommer när en man kommer.
När Devon var klar var det över.
God natt.
Vad jag än kände.
Du måste köra hem mig.
Jag är utmattad. Vill du inte stanna?
Nej! Kör hem mig.
Sover du än?
Fan. Tänk att jag har sovit så länge.
Jag måste till restaurangen.
- Jag ringde och sa att du har slutat. - Vad då?
Nej, Diana, du anar inte hur svårt det var att få jobbet.
Varför gjorde du det?
Vad är det?
SUMMA: 75 000 000 DOLLAR. INTE FÖRHANDLINGSBART
Är det sant?
Ja.
Är det anbudet?
Ja.
Jag bad Victor att låta mig säga det.
Det är Prescotts bästa och sista anbud.
Och det bästa, Robert, är att det är för licensen.
Du äger den.
Du har lyckats.
- Mel. - Vad då?
Melinda!
- Vad då? - Titta.
Vad fan?
- Aldrig. - Gå.
Hur är det?
Jag är upptagen.
Jag behöver bara tio minuter.
Du får två.
Okej.
Tack för att du älskade mig.
Jag har tvivlat på mig själv.
Men du fick mig att tro på mig själv.
Det kommer aldrig att bli vi igen.
- Okej? - Ja.
- Aldrig. - Det vet jag.
Vad är detta?
Har du lånat en kostym för att imponera på mig?
Varför det?
Mitt batteri...
Det är en framgång.
Jag har skrivit på ett avtal med Prescott.
Vad bra för dig.
Bra för oss.
Jag vet att vi är skilda, men jag ville ge dig det här
för allt som du har gjort för mig.
Jag vet ingen annan som skulle ha stått ut med mig,
älskat mig, brytt sig om mig
och trott på mig.
Jag förstår dig.
Jag började tvivla på mig själv.
Jag är ledsen att det dröjde innan drömmen blev sann.
Men titta.
De två minuterna är nog slut nu.
Jag älskar dig, Mel.
Det kommer jag alltid.
Jag glömde det nästan.
MELINDA MOORE, TIO MILJONER
Din mammas hus.
Det är ditt igen.
Det är inte sig likt invändigt
på grund av de förra ägarna, men...
Det är ditt.
BEGRÅTA
UTTRYCKA STOR ÅNGER ELLER BITTERHET ÖVER NÅGOT
Det tar hela dagen.
Det är mitt.
Jag säger ju det.
Släpp det.
- Hej, syrran. - Tack.
- Hej, Melinda. - Var har du varit?
Du är sen.
- Läget, Mel? - Jag vet det.
- Har Robert gett dig den? - Ja.
Och nycklarna och lagfarten till mammas hus.
Vad då?
Batteriet är en framgång. Han har ett avtal med Prescott.
Jag ringer banken i morgon.
Det har jag gjort. Den är giltig.
Jäklar.
Har han lyckats?
Jag visste väl det. Killen är smart.
När träffades ni?
Han kom till mitt jobb och sa att han älskade mig
och att han ville ge mig det.
Herregud.
Vad rart. Vi har aldrig haft så mycket pengar.
Han lyckades.
Du trodde alltid på honom.
Tio miljoner dollar.
Lös in den innan han ändrar...
Det gör han inte.
Vi tar inga risker.
Vi gör det i morgon bitti.
- Det aset kan... - Håll käften.
Varför lyssnade jag på er?
Ni båda är olyckliga subbor.
Ingen av er är lyckliga med dem
och jag lyssnade på er.
- Vänta ett tag. - Nej.
Alla i staden vet att Kalvin har ett barn i Ellenwood.
Och, Casey, du vet vad de säger om dig.
Melinda!
Devon, gå hem och ring mig aldrig igen.
Du är usel i sängen.
Du snarkar
och du är för stor för att ha en sådan liten snopp.
Fan.
Vänta ett tag.
Hej.
Adressen stod på checken.
Ja.
Jag minns huset.
Det var här du sa att vi skulle bo.
Vad fin du är.
Tack.
Och den här utsikten...
Utsikten!
Översta våningen.
Du sa det.
Från dina drömmar.
Det är precis som du beskrev det.
Jag är stolt över dig.
Tack.
När du sa att du älskade mig
insåg jag att jag fortfarande älskar dig.
Jag borde ha trott på dig
när du sa att du inte var med henne.
Men mina systrar... De fick mig att tro det.
- Vi drar ett streck över det. - Vad bra att du sa det.
Ursäkta att jag är sen.
Det här är Melinda, min ex-fru.
Hej.
Jag heter Diana. Jag är Roberts fästmö.
Där var hon.
Subban som jag hade försökt döda förut.
Hon stod i min lägenhet, med min ring på fingret.
Hon tittade på mig.
Det aset hade förödmjukat mig igen med samma hora.
Han lät mig öppna mig
när hon var där.
Den subban levde mitt liv.
Livet som jag hade betalat för.
Han gillade att göra det i duschen
för det påminde honom om när vi hade träffats i regnet.
Förstår du varför jag hatar regn?
Han var säkert med henne i duschen.
Det borde vara mitt liv.
Han smakade henne.
Knullade henne.
Använde det jag hade lärt honom.
Mina knep på den slampan.
Jag visste att Nina var där.
Robert låg säkert sked med henne.
Andades henne i nacken.
Andedräkten doftade svagt av whiskey.
Jag kan känna den i nacken.
Subba.
Hade hon flyttade in?
Jag tror inte det.
Jag hade prytt kronan med juveler
och jag tänkte inte låta någon subba få den.
RUBBAD
VANSINNIG, GALEN, STÖRD, OBALANSERAD, VRICKAD
LABIL, IRRATIONELL, FÖRRYCKT, SINNESSJUK
Jag kunde inte tro det.
Hur kunde han lämna mig bara så där.
Han älskade mig,
men han bytte ut mig, som om jag aldrig hade funnits.
Jag kunde varken äta eller sova. Jag tänkte bara på dem.
Jag fick meddelanden för allt.
Jag såg vartenda inlägg.
HAR UPPDATERAT SIN STATUS.
Vet du vad? Allt som han sa till mig?
Han skulle ta mig till Paris, och de var i Paris.
Vi skulle flyga i ett privatflygplan,
och där var de.
Dygnet runt tittade jag på hennes sida.
Jag kunde inte låta bli.
På hennes bröllopsidéer. Och henne.
Hon valde till och med en klänning från min modeskapare.
I samma butik.
- Jag har dig. - Älskling.
- Vi... - Jag släpper dig inte.
- Okej. - Var beredd.
Okej.
Inte än.
- Kom igen. - Nej... Där är den.
Okej.
- Får jag öppna ögonen nu? - Ja.
Titta bakom dig.
Det är en överraskning.
Herregud!
Mrs Gayle.
Jag sa ju att jag skulle köpa den.
Jag älskar den.
Herregud. Jag vill ha den här, men vit.
Den här då? När du vinkar farväl till gästerna.
Perfekt. Jag älskar det. De kommer att älska det!
Hej, John.
Hej. Titta här.
Vad tycker du om den när jag vinkar farväl?
- Den är vacker. - Ja?
- Kan vi prata? - Javisst.
Vi pratar mer om bröllopet i morgon.
En annan gång?
- Tack. - Tack, John.
Vad...?
Melinda, hon...
Hon stämmer oss.
Hon hävdar att vi tecknade avtalet före skilsmässan.
Men det är inte sant.
Jag vet det. Det är bara så sorgligt.
Jag ringer till Franklin.
Jag har redan pratar med honom om henne.
Varför det?
Jag har fått 3300 elaka kommentarer från någon som heter Pissed.
- Det är förstås Melinda. - Jag ska prata med henne.
- Nej. - Hon kan få mer pengar.
Nej, det handlar inte om pengarna.
Man kan inte förhandla med en galning.
- Det ordnar sig. - Ja.
Mel?
- Mel? - Hej, Sarah.
Hej.
Hon ringer inte till oss.
- Vi borde gå. - Något är fel.
Jag tror inte att det är en bra idé att gå in.
Vart ska du gå? Vad är...?
Är det så lätt att ta sig in?
Melinda.
- Melinda? - Melinda.
Melinda, var är du?
Mel?
Vad är det frågan...?
- Vad är det här? - Vad då?
Herregud.
Herregud. Vad är...?
Vi är säkra på att han skrev på avtalet
medan han var gift med min klient.
Han fick alla investeringar
för Gayle Force-batteriet från min klients inkomst
samt från ett lån på hennes hus.
Jag tittar på alla datum på kontrakten,
på e-postmeddelandena,
och på ett intyg från Prescott & Howard Industries.
De erbjöd inget avtal
förrän ett bra tag efter skilsmässan.
Eftersom det var hon som ansökte om skilsmässa
är jag förvirrad.
- Herr domare... - Jag är inte klar.
Efter skilsmässan gav han er klient 10 miljoner
och köpte tillbaka huset och gav det till henne.
Stämmer det?
Ja, herr domare.
Hur mycket vill ni ha i skadestånd?
Hon har investerat över 1,2 miljoner under äktenskapets gång.
Vi begär halva värdet av Gayle Force-batteriet,
vilket uppskattas till lite över 150 miljoner.
Det räcker. Det är löjligt.
Det är uppenbart att mr Gayle har varit mer än rättvis.
Jag avvisar målet.
Det är inte rättvist.
Jag borde få hälften. Det är rättvist.
Rätten har uttalat sig.
Förstår ni inte att han inte måste ge er något?
Det är en av de mest generösa gester som rätten har sett.
Målet avvisas.
Herr domare, vi har ett annat ärende.
Mrs Moore har trakasserat den blivande mrs Gayle.
Ni kan se alla bevis framför er.
Vi ansöker om ett kontaktförbud som gäller både mr och mrs Gayle.
De borde få kontaktförbud.
Kontrollera er klient!
- Melinda. - Det behövs inte.
Jag är inget djur.
Har ni skickat des här meddelandena?
Det här är USA.
Jag har yttrandefrihet.
Det är hot.
Ni kan få fängelsestraff, mrs Moore.
Om ni gör om det får ni det.
Förbudet beviljas.
Mrs Moore,
ni ska hålla ett avstånd på 300 m från mr och mrs Gayle.
- Har ni förstått? - De är inte gifta.
Håll er borta från dem.
- Har ni förstått? - Ja.
Vänta!
Melinda!
- Gå! - Mel, låt bli!
- Det gick bra. - Sluta.
Låt dem gå.
- Melinda, nej. - Melinda!
Det här är Melinda och jag direktsänder på nätet.
Jag vill att ni ser orättvisan.
Det här är horan som låg med min man.
Och han lämnade mig lottlös...
- Sluta. - Det räcker!
Snälla, sluta!
Mel, det är inte friskt.
Du måste sluta.
- Jag vill inte prata om honom. - Okej.
Dina systrar, då?
Och att de är oroliga för dig.
Det är jag med.
Sakerna vi hittade hos dig.
- Det var... - Vänta.
Var ni i mitt hus?
Ja.
- Ni... - Följ med.
...ni vill inte hjälpa mig.
- Melinda... - Jag förstår nog.
- Melinda. - Jag åker hem till June.
Tack för att ni kom.
Vi är oroliga över Melinda.
Hon har tappat greppet.
Vi vill tvinga henne att söka hjälp.
Det är nog bra.
Men ni måste vara försiktiga.
- Ja. - Ja.
Båda två.
Vi har kontaktförbudet.
Ordna väktare till bröllopet.
- Ja. - Jag menar det.
Jag vet att hon är uppriven.
Jag känner henne. Det blir bra när hon har lugnat sig.
Om du tror det känner du henne inte.
Herregud. Nej. Ni får inte vara här.
- Hon kommer snart. - Fan.
- Melinda... - Vad gör ni här
utan lov? - Gumman.
Vad gör ni?
- Pratar om mig? - Nej.
- Bakom ryggen på mig? - Melinda.
- Gå! - Är det därför hon är här?
Nej!
- Låt mig prata med henne! - Nej!
Ni måste hålla i mig! Nej!
Det är min bil!
- Melinda! - Varför tog du hit henne, Robert?
- Det är min bil! - Det är inte värt det.
- Det är min bil! - Nej!
- Gå! - Släpp mig!
Det är bra.
Behandla mig inte så här.
Varför lät ni honom ta med henne?
Vad hänsynslöst. Vad är ni för familj?
Jag då?
- Herregud! - Melinda!
Melinda!
DIANA WELLS GILLAR OUI
Hej. Kan jag hjälpa er?
Nej, jag tittar bara.
Tack.
Så där ja.
- Den är fin. - Jag älskar knapparna.
DIANA WELLS, AV ANGIE, 4/8
Hallå där!
Och hon förstörde mrs Gayles brudklänning.
Rätten ber om ursäkt.
Jag borde ha varit hårdare.
Det gör inget. Klänningen passar inte längre.
Bebisen växer fort.
Vad krävs det för att ni ska hörsamma rättens varning?
Det är uppenbart att ni inte tar saken på allvar.
Jag tänker inte låta er trakassera dem längre.
Har ni förstått?
Om ni bryter mot kontaktförbudet
kommer ni att få tillbringa 40 dagar i fängelset.
Jag menar det. En överträdelse till.
Har ni förstått?
Ja, herr domare.
Melinda.
Har du tänkt på att man kan se det på ett annat sätt?
Han menade kanske vad han sa.
Du har kanske inte blivit lurad, som du tror.
Kan du tänka dig att det är möjligt?
Skulle det kännas bättre om han var ärlig
och verkligen menade väl?
Jag har inte fel.
Du är precis som alla andra.
Ser du?
Jag hakar upp mig på något och det är mitt eget fel.
- Det är inte det jag menar. - Jo.
Jag vill bara veta om du kan överväga det.
- Får jag fråga en annan sak? - Okej.
Har du hört talas om borderline personlighetssyndrom?
- Det är när en person... - Vet du vad?
Jag tänker inte göra det.
Fan ta dig och det här skitsnacket.
Jag är inte galen.
Vad då?
Du kan sluta snacka skit.
Jag tänker faktiskt gå.
Vi har samlats här...
Den subban tog över mitt liv.
Tänk att Robert gifte sig med den horan...
...och gav henne min båt.
Min båt!
Båten med mitt namn.
Hon levde mitt liv.
VÄLKOMMEN TILL PIREN
Fan ta henne.
Fan ta honom.
Fan ta dem båda två.
Hej.
Melinda?
Melinda.
OBEVEKLIG
OFÖRSONLIG, OBÖNHÖRLIG, OMEDGÖRLIG, OBÖJLIG
ORUBBLIG, OBARMHÄRTIG, SKONINGSLÖS
Det är en vacker natt.
Jag älskar dig.
Titta på stjärnorna.
Det är den... Vad gör du?
Tappar upp ett bad.
Låt personalen göra det.
Nej, jag måste upp. Jag måste få sjöben.
Gör du mig sällskap?
Det vet du.
Vi ses.
Var är brudklänningen?
- I garderoben, frun. - Jag såg den inte.
- Jag ska kolla. - Okej.
- Är badet klart? - Nej.
- Sitt ner. - Mel...
Vad gör du?
Vad gör du, Robert?
- Du vet att det inte är rätt. - Nej.
Det som inte är rätt är det du gjorde mot mig.
Vad har jag gjort dig?
Låtsas inte att du har glömt.
Okej.
Berätta, så att jag vet säkert.
Du lämnade mig.
Du tog den bästa delen av mitt liv.
Du gav den satmaran min ring, min lägenhet...
...min båt och mitt liv.
Du lovade att ge mig det.
- Visst gjorde du? - Ja.
Ja.
Så varför gav du allt till henne?
Du ville skilja dig.
Du lämnade mig!
Du kämpade inte emot.
Nej, du fick mig att ta hand om dig tills du lyckades.
Du älskade mig inte.
- Det är inte sant. - Varför?
Varför gav du allt till henne?
Varför är du här med henne och inte med mig?
Du lovade mig för evigt.
Men hon fanns hela tiden där.
Nej, det är inte sant. Jag var aldrig otrogen.
- Varför? - Jag var aldrig otrogen.
Aldrig.
Jag älskar dig.
Det kommer jag alltid att göra.
Bra.
Tvinga henne att hoppa.
- Mel. - Kom igen.
Då kan vi leva tillsammans.
- Upp. Vi går till henne. - Nej.
Upp med dig!
Kan vi prata om det?
- Kom. - Ge mig pistolen.
Ge mig pistolen.
- Jag hörde ett skott! - Där uppe!
Vad händer?
Hoppa!
Vad gör du?
Mel.
Vart är du på väg?
Stanna innan jag skjuter dig.
Ge mig ringen.
- Vilken ring? - Den där, din subba!
Ge den till mig.
Vad är det med er subbor?
Den första frun gör jobbet och ni horor får belöningen.
Nej, ge hit den.
Ge den till mig.
Nej!
Robert!
Jag måste stanna båten.
Okej.
Dra i spaken.
Okej. Hur är det?
Det är ingen fara.
Ingen fara.
Du måste ta jollen och rädda besättningen.
Besättningen?
Hon tvingade dem att hoppa.
- Gå. - Jag lämnar dig inte!
Gå. Jag förblöder.
- Robert. - De kan hjälpa mig.
- Nej! - Gå!
Var försiktig.
Skynda dig.
Robert.
Det är ditt fel, Robert.
Se på dig nu.
Undertexter: Jessica Flack