OIKEUSTALO
Miten teidät saisi uskomaan oikeuden varoituksia?
On päivänselvää, että ette suhtaudu asiaan vakavasti.
En anna teidän ahdistella näitä ihmisiä enää. Onko selvä?
Jos rikotte lähestymiskieltoa,
joudutte 40 päiväksi piirikunnan vankilaan.
Olen tosissani. Se on kerrasta poikki.
Oikeus ymmärtää, että tarvitsette ammattiapua ja vihanhallintaterapiaa.
Oikeus on ehdottanut teille jo terapiaa, mutta koska ette tee sitä vapaaehtoisesti,
määrään sen pakolliseksi tuomion välttämiseksi.
Onko asia selvä?
- Onko asia selvä? - Melinda?
On, herra puheenjohtaja.
KATKERUUS
Kauna, viha, inho, närä, pahantahtoisuus, vihamielisyys,
pahansuopuus, pisteliäisyys, ilkeys, häijyys, äkäisyys.
No niin. Onko sinulla vihanhallintaongelma?
No totta vitussa on.
Onko sinulla mielestäsi oikeutus siihen vihaan?
Ihan yhtä suuri oikeutus kuin olla nälissään.
Hän aiheutti tämän. Kaiken sen. Se paskapää on minulle velkaa.
- Mitä hän on sinulle velkaa? - Ihan kaiken, mitä hänellä on.
Miksi ajattelet niin?
Ette tiedä, mitä hän teki minulle. Ette tiedä.
- Tahtoisitko kertoa, mitä hän teki? - Onko vaihtoehtoja?
Kaikilla on vaihtoehtoja.
Paitsi jos joku hiivatin tuomari pakottaa minut tänne.
Tämä on kuule ihan perseestä.
Se kusipää tuhoaa elämäni eikä saa siitä rangaistusta.
- Mitä kirjoitatte? - Muistiinpanoja vain.
Mitä niissä sanotaan?
Olenko stereotyyppi?
- Pidätkö itseäsi sellaisena? - En helvetissä.
Kaikki toitottavat tuota.
Aina kun musta nainen suuttuu, hän on stereotyyppi.
"Hän kuohii miehet."
- Niinkö sinä teit? - Ämmä hei, ettekö kuuntele yhtään?
En tehnyt hänelle mitään.
Olin juuri sellainen kuin hän tahtoi.
Minä...
Olin vahva, kun piti olla. Esitin heikkoa, kun hän niin tahtoi.
Olin säälittävä.
Olin...
Älkää väittäkö, etten saisi suuttua.
Olenko mielestäsi sanonut niin?
Ihan sama mitä sanoitte, mutta tämä on väärin.
- Kaikki on väärin. - Aloitetaan sitten.
Aloitetaan alusta.
Kerro, millaista vääryyttä olet kokenut.
Miten kaukaa aloitetaan?
Muistan joka hiton päivän.
Sehän tässä päähän ottaakin. En unohda sitä.
En saa sitä mielestäni.
Eli...
Mistä aloitetaan?
Aloitetaanpa alusta.
- Selvä. - Miten tapasit hänet?
Silloin satoi.
Olin collegessa ja tein kouluhommia myöhään.
Satoi ihan kaatamalla.
Jotenkin sateella tapahtuu aina jotain hullua.
Vesi aiheuttaa sen.
Olin palaamassa asuntolaan, kun törmäsin häneen.
- Ei! Eikä! - Etkö osaa katsoa eteesi?
Itse sinä törmäsit minuun.
Mikä sinua riivaa?
Hitto!
Hei. Onko Melissa täällä?
Ei täällä ole ketään Melissaa. Ai, Melinda?
Mitä haluat?
- Kuka tämä on? - Se kusipää.
- Anteeksi. Minulle jäi papereitasi. - No onpa mahtavaa.
- Sinulla taitaa olla minun papereitani. - Ei ole. Valitan.
Tässä. Älä suutu hänelle. Hän piti palauttaa historian essee...
Sarah!
- Näkemiin. - Harmittaa, kun törmäsin sinuun.
Olen aina ihan ajatuksissani.
- Anna anteeksi. - No hyvä on.
Minulla on alle 24 tuntia aikaa kirjoittaa se essee. Eli näkemiin.
Kirjoitat asian vierestä ekoilla sivuilla, ja sotakertomuksessa on asiavirheitä.
Professori Huff näkee sen heti.
- Mistä tiedät? - Olin sillä kurssilla viime vuonna.
Anteeksi kun luin esseetäsi. Sain kiitettävän siitä kurssista.
Voin auttaa, jos haluat.
Suutuin niin törmätessämme, etten tajunnut, miten komea hän oli.
Jooko?
Kaunis mies hän oli, pakko myöntää. Paholainen osaa kääriä nätit paketit.
Edessäni seisoi kaikki se, mitä rakastin.
Hän oli tumma, seksikäs...
- Se oli 1497. - Ei.
En jaksa muistaa tätä kaikkea. Pidetään tauko. En jaksa enää.
- Aika käy vähiin. - En opi tätä kaikkea.
Aivot on liian täynnä.
Puhutaan vaikka sinusta.
Mitä papereita sinulta putosi?
Taisin ratkaista ikivanhan ongelman. Kehitän itsestään latautuvaa akkua.
Jos se toimii, sitä voi käyttää autoissa, kodeissa... Vaikka missä.
Ja minusta tulee ökyrikas. Ja pelastan maailman, totta kai.
Totta kai.
Hän oli niin hurmaava ja sulavapuheinen.
Toivon vain, että joku olisi sanonut minulle sillä hetkellä:
"Tyttö hei, nyt ylös ja kauas pois! Tämä mies tuhoaa elämäsi."
Miten meni? No?
Mehän luettiin. Ikävä juttu. Voisin puhua professori Huffille.
Ei tarvitse. Tämä on rahanhukkaa.
En voi panna äitiä maksamaan tätä.
Äiti yllättyi jo siitä, että menin opiskelemaan.
En ollut yhtä fiksu kuin siskot.
Äläs nyt...
Melinda!
- Mitä te täällä teette? - Äiti...
Siskoni tulivat kertomaan, että äiti oli kuollut.
Eikä!
Olimme aina läheisiä äidin kanssa.
Levätköön rauhassa. Aamen.
Olin ihan turta ja tahdoin tuntea edes jotakin.
Siitähän se johtuikin. Hän oli siellä käyttämässä minua hyväksi.
- Hei. Olen Brenda. - Robert.
- Onko sukunimeä? - Gayle.
- Mistä tunnet Melindan? - Koulusta.
- Ei sinua ole näkynyt täällä. - Olen Kirkwoodista.
Tämä on vähän erilainen alue. Mitä teet työksesi?
- Opiskelen vielä. - Hyvä juttu.
- Kuka sen koulun maksaa? - Otin lainaa. Sain stipendejä.
- Sellaista. - Olet varmaan fiksu. Tai urheilija.
- En urheile. - Etkö?
- Tämä on poikaystäväni Casey. - Terve.
- Mukava tavata. - Kalvin on Brendan sulhanen.
- Terve vaan. - Mitä sinä opiskelet?
Konetekniikkaa.
Devon, tule tänne!
- Osanotto äitinne johdosta. - Kiitoksia.
- Mitä kuuluu? - Hyvää.
Olinpa töykeä. Mikä se nimesi oli?
- Robert. - Tässä on Devon.
Devon, tässä on Robert. Devon on Melindan poikaystävä.
- Entinen. - Hän rakastaa sinua vielä.
- Mel, katso kuka tuli. - Hei.
- Otan osaa äitisi johdosta. - Kiitos.
Devon, tulehan mukaan. Melinda, kiitetään pastoria.
- Tunnethan hänet? - Tulen kohta.
Robert! Hei.
Miksi sinä lähdet jo?
Perheesi on täällä. Halusin vain varmistaa, että kaikki on hyvin.
Kiitos.
Eipä kestä.
- Nähdään myöhemmin. - Mihin sinä menet?
Junalle.
Junalle on pitkä matka. Kävelitkö tänne? Minä voin heittää sinut.
- Haen avaimet. Heitän sinut. - Melinda...
Asutko sinä tuolla?
En vaan tuolla.
- Asutko tuossa? - Joo.
Saanko tulla sisään?
Joo.
- Katso mihin astut. - Kiitos.
Mitä musaa tämä on?
Vitsailetko?
- Mitä? - Se on Nina Simone.
- Etkö ole kuullut? - En.
- Soitan sinulle yhden biisin. - Ei tarvitse.
Hänellä on aivan käsittämätön ääni.
Kuuntele.
- Vähän surullista. - Anteeksi.
Anna sen soida vaan.
- Kauanko olet asunut täällä? - Aika kauan.
Vähän ankea, mutta setä jätti sen minulle. Saan pitää sitä pihatiellä ilmaiseksi.
- Missä vanhempasi ovat? - Isä on vankilassa.
Äiti jätti minut mummille, joka kuoli, kun olin 14.
Muutin tänne tädin luokse. Olen ollut täällä siitä asti.
Ikävä juttu se äitisi kuolema.
- Hän kuulosti mukavalta. - Joo, hän oli ihan mahtava.
Hän...
Ei hätää. Tule.
Olen pahoillani.
Jotenkin uskoin, että hän oli oikeasti pahoillaan.
Hän piteli minua niin...
Kuulostaa tosi typerältä, mutta minä olin vasta lapsonen.
Hänen seurassaan oli turvallinen ja vahva olo ja...
- Olet kaunis. - ...kaunis olo.
Äiti ei ehtinyt edes kylmetä.
Millainen mies käyttää hyväksi surevaa tyttöä? Minäpä kerron.
Saatanan kusipääliero, sellainen.
Ihan varmasti hän tiesi, ettei sureva ihminen edes tiedä, kuka on.
Olin vielä niin nuorikin.
Hän vei mieleni, sydämeni, pääni -
ja vielä neitsyyden siihen päälle.
- Mitä sinä kuuntelet? - Etkö tiedä Nina Simonea?
- Äidin musaa. - Tai sen pojan.
Menetkö taas ulos sen kanssa?
Menen. Hänellä on nimikin.
Hän on Robert, ja pidän hänestä todella. Haluan, että tekin pidätte.
Harrastatteko te seksiä?
Aiheellinen kysymys.
Minuapa kiinnostaa se, kuka nämä kaikki treffit maksaa.
No mitä? Kuule, Melinda...
Et sitten kerro sille pojalle, että perit äidiltä rahaa ja talon.
- Ihan totta. - Selvä.
Ikävä myöntää, mutta Brenda oli oikeassa.
Erehdyin kertomaan Robertille talosta ja 350 000 dollarista, jotka äiti jätti.
Sillähän ei ollut väliä Robertille.
Hän tahtoi minut. Eikö niin?
Firman nimi on Prescott & Howard Industries.
Sen omistaja David Prescott on tosi siisti tyyppi.
Hän etsii aina uutta hittituotetta.
Puunhalaajamiljardööri, joka tahtoo pelastaa maailman.
Hän etsii ihmisiä, joilla on ideoita, ja muuttaa näiden elämän.
Hän on tehnyt monista miljonäärejä sijoittamalla näiden projekteihin.
Se on arpapeliä. Hän lukee satunnaisia saamiaan posteja.
Jos hän pitää ideasta, hän kutsuu palaveriin,
ja sinne pitää mennä, kun käsketään, mikä on aika siistiä.
Lähetän sinne kirjeen joka viikko ja kerron akkuideastani.
Tiedätkö, mikä sen nimi on?
Gayle Wind. Sukunimeni mukaan.
- Onko se akku muka niin tehokas? - No on.
Sittenhän sen nimen pitäisi olla Gayle Force Wind.
Voi juku! Tuo on parempi. Ihan mahtava.
- Pitää kirjoittaa se ylös. - Minä olen kyllä muistuttamassa.
Lupaatko?
- Meinasitko antaa minulle kenkää? - En.
Olen vain pettynyt usein.
Minä en tuota pettymystä.
Enkä minä.
Minusta tulee niin rikas.
Gayle Force Windin ansiosta saamme asua tuon ylimmässä kerroksessa.
- Ja hommaamme tuollaisen. - Ai hinaajan?
Huvijahdin. Sen nimeksi tulee Mrs. Gayle.
Mrs. Gayle?
Nimeän sen sinun mukaasi, kun menemme naimisiin.
Sinä olet vaimoni ikuisesti.
"Ikuisesti". Niin hän sanoi.
Hän itse sanoi niin. "Ikuisesti".
Minä uskoin häneen. Luotin häneen.
Olin niin umpirakastunut, etten tiennyt, mikä huijari hän on. Voi jestas!
Ensimmäinen lapsi siinä 28-vuotiaana.
Sitten toinen heti perään, eli pysyy kroppa kuosissa.
Pieni vauva. En malta odottaa.
Me voidaan hankkia niin monta kuin halutaan, koska rahaa meillä on.
Lähetin taas kirjeen Prescottille.
Mitä jos joudun odottamaan bussia, kun hän soittaa?
Minä voin viedä sinut, kun hän soittaa.
Entä jos et ole täällä?
Näettekö sen juonen?
Hän ei koskaan kysynyt. Vihjaili vain, jotta luulin itse haluavani auttaa häntä.
Kun hän oli saanut sen auton,
sain puhua hänelle vain, kun itse soitin hänelle.
Odotin kerran koko päivän hänen soittoaan, eikä hän soittanut.
Odotin kaksi päivää, eikä hän soittanut.
Melinda, nyt kun me olemme naimisissa, me muutamme pois täältä.
- Selvä. - Kiitos.
Eli sinun pitää hankkia työ, jotta voit pitää paikan kunnossa.
- Joo. - No niin.
Tulen kohta.
- Haloo? - Hei.
No hei! Mitä kuuluu?
"No hei! Mitä kuuluu?"
Miksi hitossa hän puhui minulle niin?
En tiedä. Sano sinä.
Ei tässä mitään. Olen tehnyt sitä akkua.
Et ole soittanut kahteen päivään.
Et sinäkään. Luulin, että olet kiireinen.
- Miten muka? - En tiedä.
Minun pitää juottaa kaksin käsin. Voinko soittaa myöhemmin?
Tiedättekö sen tunteen, kun mies sanoo jotakin,
ja hyväksytte sen, vaikka se on täyttä paskaa?
Joo.
Tiesin, että se oli paskaa, mutta yritin unohtaa sen.
Vaikka olin todella mukava, minussa oli muitakin puolia, joita hän ei tuntenut.
Jos hän valehteli minulle, oli aika esitellä hänelle sisäinen ämmäni.
Ja siinä vasta vittumainen eukko onkin.
Sitä voi sanoa naisen vaistoksi tai miksi tahansa.
Jostakin syystä minä halusin ajaa sinne.
Samasta syystä, josta ajoin sinne,
pysäköin kadun toiselle puolelle menemättä liian lähelle.
Kun olin istunut siellä lähes tunnin, tunsin oloni typeräksi.
Yritin vaientaa sen äänen, joka tuli syvältä sisältäni.
Se olin minä itse. Aloin miettiä, miten typerää se olikaan.
"Tämä on todella säälittävää."
Siinä minä kökötin miehen talon ulkopuolella.
Tai no, asuntovaunun. Yritin selvittää, valehteliko hän.
Tiesin, että valehteli. Tunsin sen sisuksissani.
Ja yritin saada varmistuksen sille, minkä jo tiesin.
En ala tällaista.
Hulluudessani on jotakin outoa.
Se on sokeaa. Se ei ole järkevää, vaan se raivoaa lakkaamatta.
Se ei väisty, se ei mene pois. Se on salamannopeaa.
- Robert, mitä se oli? - En tiedä. Sattuiko?
- Näinkö sinä minulle teet? - Anna käsi.
- Näinkö sinä teet? - Melinda!
- Makaatko tuon ämmän kanssa? - Melinda!
- Mitä tuijotat, ämmä? - Et kertonut, että seurustelet!
- Mene nyt! - Mitä mulkkaat?
- Lopeta. - Älä koske minuun!
- Jooko? - Mitä jooko?
Lopeta nyt.
- Päästä. - Lopeta!
Sinä vuodat verta. Pitää hoitaa haava.
Voi kiesus...
Melinda! Voi helvetti!
Adrenaliini virtasi niin, etten tajunnut iskeytyneeni rattiin niin lujaa.
Sain sisäisen verenvuodon. Ja munasarjani olivat repeytyneet.
Minulle tehtiin kohdunpoisto, enkä ollut edes 21-vuotias.
En saisi lapsia koskaan.
Ei. Eikä.
Petät häntä.
Viet hänen rahansa, hän ostaa sinulle auton, ja sitten petät.
Miten voit tehdä niin? Toivo, että hän paranee.
- Kuule... - Häivy!
Häivy täältä!
- Häivy! - Ehkä on parasta että lähdet.
- Et ole tervetullut! Häivy! - Mene nyt.
Soitan sinulle.
Minä soitan.
Miten tuo pystyy tekemään noin?
Olin vuodepotilaana kolme viikkoa. Minulla oli ihan hirveät kivut.
Melinda, teit tätä jo pikkutyttönä.
Suutut niin, ettei millään ole väliä. Se pitää lopettaa.
Tiedän.
Tiesin kyllä sen.
Jostakin syystä en voinut hallita sitä enkä tunteitani häntä kohtaan.
Tajusin pian, että suurin kipu ei ollut fyysistä vaan...
Melinda!
Älkää. Antakaa hänen puhua minulle.
Haluan tietää syyn.
- Miehillä ei aina ole syytä. - Pelkkiä valheita vain.
June, hakisitko hänet tänne?
Hän on tulossa valehtelemaan. On varmaan nälissään ja hakee lisää rahaa.
Anna hänen hakea rahaa siltä huoraltaan.
Saammeko olla hetken kahden?
- Jooko? - Odotamme oven takana.
Selvä.
Mennään.
Anna anteeksi, kulta.
En tiedä, miksi olin hänen kanssaan. Se ei merkinnyt mitään.
- Se oli pelkkää seksiä. - Siinä se tuli.
Miten usein joku nainen on kuunnellut tuota paskaa?
Kadun sitä, koska sinä olet tukenut minua.
Rakastan sinua. Vain sinua.
En kestä ilman sinua. Tarvitsen sinua.
"Olen tosi pahoillani. Lupaan, etten tee sitä enää."
Jotenkin se paskapuhe meni aina läpi. Kunnes ei mennyt enää.
Minulle riitti se yksi sana. "Rakastan".
Minä rakastin häntä. Eikä siihen vaikuttanut mikään, mitä hän teki.
On kauheaa olla rakastunut kiduttajaan.
Kun se kiduttaja on huijari, niin mitä voi tehdä?
Voi vain odottaa seuraavaa huijausta.
Mitä nyt?
Menetin stipendini.
Enkä saa opintolainaakaan enää tässä vaiheessa.
Paljonko loput lukukaudet maksavat?
Jep. Kuulitte oikein.
Typeränä maksoin hänen kaksi viimeistä lukukauttaan.
Minähän olin vielä tukemassa miestäni.
Omaa valehtelevaa petturikusipäätäni. Siinähän minä.
Oletko varma?
En ollut uskoa sitä itsekään.
Turha tuomita minua. Olen itse oma valamiehistöni.
Olin itse jo antanut itselleni tuomion. Olin syyllinen typeryyteen.
Arvatkaa, mitä hän teki, kun kirjoitin sekin?
Ihan oikein. Sillä nilkillä ei ollut edes sormusta.
Tämä on väliaikainen. Joskus vaihdan siihen kolme timanttia.
Keskelle iso timantti rakkautemme merkiksi.
Tälle puolelle keltainen muistuttamaan, että pitää aina katsoa aurinkoa kohti.
Suklaanvärinen tähän muistuttamaan, että edessä voi olla pimeitä aikoja.
Ja kuulin itseni sanovan...
Kyllä! Kyllä tulen!
Se mies petti sinua, ja olit kuolla.
Mitä tapahtuu seuraavalla kerralla?
- Ei tule... - Älä sano, ettei seuraavaa kertaa tule.
Siitä äijästä paistaa varoitusmerkit läpi, ja nyt haluat mennä naimisiin?
En siedä tätä enkä aio sietää!
Jos teet sen, minä en tule paikalle.
- En tule. - June?
Teet virheen.
Silti kävelin kohti alttaria.
Päässä oli kysymyksiä kuin terälehtiä kukissani.
En voinut olla katsomatta tyhjiä penkkejä, jotka oli varattu siskoilleni.
En voinut uskoa, etteivät he tulleet, vaikken tiennyt itsekään, mitä tein.
Kaasoni Sarah oli alttarilla kannustamassa.
Hän piti meitä ihanana parina. Niin kai minäkin.
Mutta ajatus meistä parina oli todellisuutta parempi.
Robert seisoi alttarilla hymyillen,
kun kävelin sinne kuin yöperhonen liekkiin.
Julistan teidät aviopuolisoiksi. Voitte suudella morsianta.
Ja minä käristyin.
Vuodet tikittivät kuin äitini seinäkello.
Jokainen naksautus vähensi tililtäni taas jonkin summan. Hän tarvitsi jotakin.
Akkutarvikkeita, kirjoja, metallia, muovia... Aina oli jotakin.
Rahojen haihtuessa haihtui hänen kiintymyksensäkin.
Hänen sietokykynsä ja kärsivällisyytensä.
Hitto. Sanoinko, että minua "siedettiin"?
Katsopa tuota. Minua huolettaa.
Pitääkö tämä paikkansa?
Hitto.
Minä hankin töitä ja yritän auttaa.
"Yritän?" Miten se nilkki voi puhua yrittämisestä?
On vaikea opiskella, tehdä töitä ja kehittää tätä.
Mutta minä yritän. Ihan totta.
Jostakin syystä minä vain hymyilin.
Tartten vain vielä vähän aikaa.
HILDERBRAN PRESCOTT & HOWARDILLE
- Neiti Hilderbran? - Niin.
- Olen Robert Gayle... - Tiedän sinut.
Älä enää soittele ja kirjoittele.
Et sinä sillä saa huomiota.
- Kirjeet arvotaan tarkoituksella. - Tiedän, mutta voisitteko...
Sarah auttoi minua saamaan töitä toimistoapulaisena.
Nämä tarvitaan aamuksi.
- Valitan. - Sarah.
Siitä saa ylityöpalkkaa.
Tein kahta työtä.
Menin loppuillaksi siivoamaan toimistoja.
Tein mitä tahansa, jotten turvautuisi siskojeni apuun.
Kunhan vain selviäisin seuraavasta vuodesta.
"Paina hommia vaan, se mies rakastaa sinua."
Jes!
- Robert. - Kulta!
Joka ikinen valo palaa.
- Viime kuun sähkölasku oli 300. - Tästä ei tule laskua.
Akkuni antaa virtaa koko talolle.
- Juttelitko sähkömiehelle? - Miten niin?
Voi luoja!
Sori.
Hän oli lähellä polttaa äidin talon ja käräytti kaikki johdot.
Se meinasi toimia.
Korjauslasku? 37 000. Se oli siinä.
- Olimme veloissa. - Ainakaan en rikkonut mitään.
Thomas Fry.
Sitten koitti päivä, jota olin odottanut.
Robert Gayle.
Olin todella onnellinen.
Olin ihan varma, että elämämme muuttuisi heti seuraavana päivänä.
Että kaikki huolet poistuisivat.
Häntä odotti kolme työhaastattelua. Jokaisen alkupalkka oli 150 000 vuodessa.
Olin innoissani, mutta...
Miten et päässyt mihinkään niistä? Kaikki tahtoivat sinut.
Kun olin 15-vuotias, olin jengissä, ja me ryöstimme ruokakaupan.
Minut tuomittiin aikuisena kahdeksi vuodeksi vankilaan.
Luulin, että se poistuisi jo tiedoistani, mutta se on yhä siellä.
Kukaan ei palkkaa rikollista.
Ette tiedä, miten minä odotin pientä helpotusta.
Tilaa hengittää.
Tahdoin rentoutua ja antaa hänen huolehtia minusta.
Mutta sainkin kuulla sen.
Rikollinen.
Ja nyt hän sen kertoi? Se mulkku kertoi sen siinä vaiheessa!
Huijarit toimivat niin.
Ei tämä ole maailmanloppu.
Keksin idean. Selvitin bugit, ja nyt se on entistä parempi.
Se pitää saada Prescottille. Lähettelen vielä kirjeitä.
Käyn siellä usein. Ja soitan sihteerille.
Tiedän, että meillä on vähän rahaa,
mutta jos panttaamme talon, voimme tehdä tutkimuksen loppuun -
ja tehdä uuden mallin.
Se toimii varmasti.
Mel, katso minuun. Se toimii.
- Ei. - Jooko? Älä nyt menetä uskoasi minuun.
Luota minuun, ole kiltti.
Se toimii. Ihan varmasti.
Mitä helvettiä?
Tunsin olevani selkä seinää vasten ilman vaihtoehtoja.
En voinut jatkaa tätä. En tällaista raatamista.
Jooko?
Oli pakko langeta huijaukseen. En voinut perua enää siinä vaiheessa.
Arvatkaapa, mitä tein.
Äidin talo.
Äidin maksama talo, jonka hän jätti minulle.
Talo, jonka maksaakseen hän oli raatanut koko elämänsä.
Annoin sen vakuudeksi.
Melinda!
Raadoin, jotta siskoni eivät saisi tietää siitä.
Suutuin aina kun näin hänen nukkuvan, kun itse lähdin kohti kahta työtä.
Aloin inhota häntä.
Sama rutiini toistui päivästä toiseen.
Kyllähän se kusipää sai välillä töitä,
mutta niillä ei katettu edes juoksevia kustannuksia.
Miten kaksi ihmistä voi menettää kaksi vuosikymmentä?
Kaiken niistä?
Minäpä kerron. Se on ansa.
Mutta se ansa ei minua tuhoaisi.
Vai tuhosiko?
Elämässä oli surullisinta se, että me vain olimme olemassa.
Ei mitään repäisyjä, ei jännitystä,
ei lasta merkkinä vanhenemisestamme.
Ei lapsen ensiaskeleita, ei valmistujaisia.
Mikään ei kertonut vuosista, jotka vierivät meiltä ohi.
Varoitusmerkkejä ei näkynyt.
Kahdeksantoista vuotta hurahti muutamassa päivässä.
Miten sellainen on mahdollista?
Diana.
- Näytät upealta. - Robert Gayle.
- Mitä kuuluu? - Ihan hyvää.
- Näin sinut viimeksi, kun... - Niin.
Se nainen tuhosi asuntovaunusi.
- Itsepä et ollut rehellinen. - Me olimme lapsia.
Valehtelit minullekin.
- En tiennyt hänestä. - Tiedän. Anteeksi.
- Mitähän hänelle tapahtui? - Menimme naimisiin.
- Mitä sinä täällä teet? - Kuule...
Olen lähetellyt kirjeitä Prescottille akustani.
Muistatko, kun rakensin sitä koulussa?
Valitettavasti en.
Olen yrittänyt järjestää tapaamista, ja kuulin, että sait Hilderbranin paikan.
Onnittelut muuten. Ajattelin, että Jumala tuli avukseni.
Ei se ole Jumalan työtä. Enkä voi auttaa.
Mikset?
Meillä on uudet säännökset tiedon hankkimisesta.
Robert, oli kiva tavata sinut.
- Voisinko viedä sinut joskus kahville? - Jos kutsut vaimosi mukaan.
Minä en petä vaimoani. Tämä on bisnestä.
- En pysty auttamaan. Valitan. - Ymmärrän, mutta...
Tarvitsen vain vähän neuvoa.
Okei, annan käyntikorttini.
Haen yleensä kahvia 52. kadun Q & A:sta seitsemältä aamulta.
Jos satut olemaan siellä, niin voidaan ehkä jutella.
Kiitos, ehkä nähdään siellä.
Carly, saisinko Robert Gaylen tiedot?
Ai sen sekopään, joka on lähetellyt kirjeitä tänne koko elämäni?
Niinhän minä sanoin.
- Käyhän se. - Kiitos.
- Haloo? - Robert Gayle?
- Niin. - Nimeni on Melvin White.
Olen Prescott & Howard Industriesin turvapäällikkö.
Soitan kertoakseni, että teidät on merkitty järjestelmään uhkana.
Ette saa lähettää meille enää kirjeitä, ettekä ottaa yhteyttä työntekijöihimme.
Ette saa tulla 300 metriä lähemmäs rakennustamme.
Teidät pidätetään, jos tulette vielä talolle.
Voi saatana!
Helvetti!
Mitä tapahtui?
He eivät ota minua vastaan. Prescott ei ota minua vastaan!
Ei ota.
Kaikki nämä vuodet hukkaan!
Hitto. Halusin onnistua meidän vuoksemme.
Halusin ostaa sinulle sen sormuksen.
Asunnon, veneen, oman lentokoneen. Halusin, että saat kaiken.
Kysyitkö, mitä minä halusin?
Haluan vain, että menet töihin ja autat minua.
Nyt kun tuo akkuhomma ei onnistu,
voimme unohtaa sen.
Se on nyt ohi.
Jatketaan vain elämää. Eikö niin?
- Se voi onnistua. - Jooko?
Ole kiltti. Jooko?
Etsi töitä.
- Jooko? - Joo.
Etsin parhaan työn, minkä löydän.
Kulta...
Jos jätät minut, minulle ei jää mitään.
Sano, että rakastat minua.
Rakastan sinua. Ihan oikeasti.
Mutta olen ihan hirveän väsynyt. Tosi väsynyt.
Se pyörii.
- Olen Robert Gayle ja tämä on vaimoni Mel. - Hei, olen Melinda Gayle.
Me esittelemme uuden keksintöni. Sen nimi on Gayle Force Wind.
Siitä tulee virtaa tähän huoneeseen.
Melinda?
Hei.
Tiesitkö, että tämä talo ulosmitataan?
- Tiesitkö? - Se hiton pankin Audra.
- Ei hän saisi juoruilla asioistani. - Mel, Audra on serkkumme.
Tiesitkö sinä, että talo ulosmitataan?
Joo, saan kohta akun...
Me tiedämme kaiken siitä akusta. Se ei toimi koskaan. Se on vitsi.
Mene töihin ja auta Melindaa.
- Riittää jo. - Brenda, tästä pitää voida puhua.
Melinda, tämä on äidin talo. Me kasvoimme täällä.
Panttasitko sen tuon vuoksi?
Hänen pitää mennä töihin. Miksi kestät tätä paskaa?
- Brenda, rauhoitu. - Enhän, Kalvin.
Isä teki kaikkensa pitääkseen talon. Ja sinä heität sen pois.
- Arvasin tämän. - Kuuntele nyt.
- Tiedämme, ettei teillä ole rahaa. - Audrako kertoi senkin?
Me yritämme auttaa. Kuuntele nyt. Kerro se suunnitelma.
Kalvin ja minä juttelimme yhden asiakasravintolan omistajan kanssa.
Hän suostuu maksamaan toimitukset etukäteen.
Jos mokaamme tämän, menetämme automme.
- En pidä tästä yhtään. - Me yritämme vain auttaa.
- Me raadoimme saadaksemme ne autot. - Lopeta!
Kuuntele nyt.
Kuule.
Autat vain meitä hoitamaan toimitukset.
Sinun pitää ajaa ja olla ajoissa. Ei muuta.
Talo maksetaan kolmessa kuukaudessa. Mutta et saa myöhästyä.
Et saa missata yhtään toimitusta, tai menetämme kaiken. Kaiken!
- Emme voi maksaa palkkaa. - Emme saisi tehdä tätä.
Hän ei välitä mistään muusta kuin itsestään.
Lupaa, että teet tämän kunnolla.
Lupaa se.
Joo. Käy se.
No niin, hän suostui.
- Nähdään varikolla aamukuudelta. - Minä tulen.
- Ja minä vaihdatan lukot. - Me yritämme vain auttaa.
- Hänen pitää auttaa itsekin. - Kuudelta sitten.
Hän tulee sitten.
Tiedätkö, mistä näen, ettet rakasta minua?
Et yrittänyt edes puolustaa minua.
Se kusipää sanoi oikeasti niin. Hän meni sanomaan noin.
Taas uusi aamu. Ei suudelmaa, ei halausta.
Huomenta.
Taas kerran hän nukkui alakerrassa.
Aluksi olin surullinen siitä.
Sitten aloin suuttua.
Se on hyvä juttu!
- Ainakin hän käy töissä. - Just joo.
- Hän on tosi vihainen minulle. - On vai?
Hän ei koske minuun. Nukkuu alakerrassa. Seksiä ei ole ollut kuukausiin.
- Eikö? - Olemme kuin kämppiksiä.
Ainakin kämppiksesi käy töissä.
Just.
Mutta tunnen sen miehen. Hän on tosi seksuaalinen.
Jos hän ei saa minulta, hän hakee sitä muualta.
Ei, Mel. En usko tuohon hetkeäkään.
- Oletko varma? - Olen. Hän oppi läksynsä jo ennen häitä.
Selvä.
Jos hän pettää, parempi etten saa tietää.
Meidän kaikkien vuoksi.
- Lopeta. - Olet vähän hullu ja tiedät sen.
Rakastan vaimoani ja tahdon auttaa häntä.
Hän on auttanut minua ihan hirveästi.
Jos vain ehditte vilkaista Gayle Force Windiä, se todellakin -
voi muuttaa maailman.
Gayle Force Wind...
Tämä pitää toimittaa yhdeksitoista.
Se on tärkeä. Joku firman lounastapahtuma tai jotain.
Pomot on siellä, eli kala ei saa mennä pilalle.
- Tuntia ennen avaamista. - Selvä.
Se on isoin asiakkaamme, eli älä myöhästy.
Olet tehnyt mahtavaa duunia. Jatka samaa rataa.
Äläkä mieti Mooren siskoksia. He vain ovat läheisiä.
Joo, tiedän.
Hei.
- Etkö sano hänelle mitään? - En hittojakaan.
Hänen pitää tehdä töitä kuten muidenkin.
No niin, yhdeksän kertaa kuusitoista.
Katsotaan.
Katsotaan. 27.
Kaksi.
Okei.
Mikä tämä on?
Herra Prescott. Nimeni on Robert Gayle.
Keksin akun nimeltä Gayle Force Wind.
Olisi hienoa, jos kävisitte läpi materiaalini. Kiitos.
- Vieläkö katsot niitä videoita? - Joo.
- Joko Prescott tuli? - Tarkistan.
- Niin? - Kello on puoli kymmenen.
- Ehdithän yhdeksitoista? - Joo.
Näyttää olevan paljon ruuhkaa.
- Olen jo lähellä. - Olet äijä.
- Soitan kun pääsen perille. - Selvä.
PRESCOTT INDUSTRIES SOITTAA
Lähetin viimeisen kirjeen sinä aamuna, kun soititte.
En enää lähettele niitä. Hylkäsin jo akunkin, joten turha uhkailla.
Harmi. Näin tutkimuksesi. Aivan loistavaa.
- Näytin sen herra Prescottille. - Voi luoja.
Hän tahtoo tavata kello 11.30, mutta jos heitit prototyypin pois...
- On se minulla vielä. - Ehditkö paikalle kello 11.30?
11.30?
- Onko pakko tulla tänään? - Robert, vitsailetko?
- Joo, minä tulen. - Nähdään sitten.
Voi paska.
Kalvin!
Katso tätä.
Mihin se ajaa?
- Hitto. - Ei vastaa.
- Kulta. Et kyllä usko tätä. - Mitä nyt?
- Missä olet? - Menen Melin luo. Mitä nyt?
- Robert menee kotiinsa. - Mitä?
Nähdään siellä. Rakastan sinua.
Tule.
- Sori, tartten sitä. - Tätäkö? Ota.
Hei, Mel.
Siskosi tulivat.
Tämä ei ole hyvä juttu.
Tiedättekö, mitä nainen ei tahdo kuulla miehestään?
Sitä, että hän pettää.
Minä tulen.
Eikä sitä varsinkaan halua kuulla perheenjäseneltä, joka siitä varoitti.
- Kulta, et usko tätä! - Mikä sinua vaivaa? Menetämme asiakkaan!
- Missä avaimet? - Minä näytän.
- Yritätkö tuhota meidät? - Anteeksi!
- Anna olla. - Anteeksi.
Kulta, et kyllä usko tätä.
Ne soittivat akusta.
- Prescott soitti. - Mikä tämä on?
Miksi hänen lompakkonsa oli autossasi?
Mitä?
Kaikkien näiden vuosien jälkeen vehtailet edelleen hänen kanssaan.
- Kaiken kokemamme jälkeen? - Ei.
Minä lupaan. Näin kyllä hänet.
- Se varmaan putosi autoon. - Mitä hän teki autossasi, Robert?
Kuuntele.
Minun pitää mennä. Lupaan, että tämä ei...
Selitän kaiken, kun palaan.
Robert, jos astut ulos ovesta, takaisin ei ole paluuta.
Prescott soitti. Minun on pakko mennä.
Aiotko vain lähteä?
Aiotko lähteä?
Mihin sinä menet?
Mihin menet?
- Tarvitsen avaimet. - Et saa mitään.
- Aiotko lähteä? - On pakko. Anna avaimet.
Enkä! Ota ne. Voin soittaa poliisit.
Et tajua!
- On pakko tavata Prescott! - Se nainenko? Kaikkien vuosien jälkeen.
En tehnyt mitään!
Mel!
- Päästä irti. - Lopeta!
- Näpit irti! - Mel, lopeta!
- Mel, lopeta. - Ei!
- Lopeta! - Melinda!
Anna ne avaimet nyt!
Päästä irti hänestä!
Näpit irti siskostani!
Älä anna hänen lähteä!
- Auta minua! - Päästäkää minut!
Älkää antako hänen mennä!
Miksi annatte hänen mennä?
Älä tule takaisin!
Älkää päästäkö häntä!
Auta, June.
Hemmetti.
Robert. Mahtava tapa antaa huono ensivaikutelma.
Näytät kauhealta. Miten kerron ihmisille, ettet ole hullu?
Tule perässä.
- Oletko kunnossa? Robert. - Vaimoni...
Sinä sekoat täysin.
- Jätit tämän autooni. - Varastitko lompakkoni?
Jätit sen autooni.
Eikä. Siitäkö on kyse? Löysikö vaimosi sen?
- Olen pahoillani. - Minulla ei ole enää mitään.
Riskeerasin kaiken tavatakseni Prescottin.
- Enkä tiedä, pystynkö tähän. - Katso minuun, Robert!
Jos tämä on yhtä hyvä kuin uskomme, unelmasi toteutuvat.
Nyt unohdat omat sotkusi ja menet ottamaan huoneen haltuun.
Onko selvä?
Mennään. Anna sen olla.
Herra Prescott, tässä on Robert Gayle.
Sitkeä herra Gayle. Kuin myrskytuuli.
No niin, esittely käyntiin.
- Mitä tapahtui? Ehdimmekö? - Emme.
Menetämmekö autot?
Autot saamme pitää.
Mutta hän ei jatka asiakkaana. Eikä anna rahaa taloon.
Ei hätää, kulta.
- Onko hänellä kaikki hyvin? - Ei.
Ei ollut kaikki hyvin. Olin siinä pelottavassa paikassa.
Nykyhetken ja raivon välissä. Olin menettänyt kaiken harkintakykyni.
Vain kostolla oli mitään väliä.
Perin sen kuulemma isältä, mutta isä kosti hiljaa.
Entä minä? Polttaisin talon ja itseni, jotta saisin kostettua sille kusipäälle.
- Litiumpolymeeri ja nikkeli... - Selvä, kuulin tarpeeksi.
Tiimimme on saanut tutkimuksenne.
He uskovat sen toimintaan ilman prototyyppiäkin.
Tarjoamme 800 tuhatta puhtaana käteen -
kaikesta tutkimustiedoistanne sekä suunnitelmistanne.
Allekirjoitatte tietysti kilpailukieltosopimuksen.
800 tuhatta...
Haluatteko ostaa työni?
Haluamme.
Niin tämä menee. Voimme kirjoittaa sekin heti tänään.
Ei pahalla, herra Prescott, mutten aio myydä työtäni.
Tahdon omistaa oikeudet ja lisensioida sen teille.
Kun tämä saadaan markkinoille, se tuottaa teille miljardeja.
Minusta minulla on oikeus olla mukana siinäkin.
Mutta minä kantaisin täyden riskin ja käyttäisin siihen myös rahani.
Tarjoukseni on 800 tuhatta, herra Gayle.
Eikä muuta tule.
Ottakaa tai jättäkää.
Minun on pakko kieltäytyä.
Anteeksi, että vein aikaanne.
Hyvä on sitten.
- Kiitoksia. - Valitan, herra Prescott.
Robert! Odota, Robert!
En voi suostua siihen.
- Se on paljon rahaa. - Ei hänelle. Tämä on koko elämäni.
Mitä minä tein?
Anteeksi.
Robert, olen pahoillani. Etenkin lompakosta.
Robert!
Sanon ensimmäiseksi tämän.
En tehnyt mitään Dianan kanssa.
Kuulin, että hän on töissä Prescottilla, ja kävimme kahvilla liikeasioissa.
Hän tahtoi nähdä auton, koska hänen isänsä oli kuljetusalalla.
Hän pudotti lompakkonsa sinne.
Se kuulostaa järjettömältä, mutta se on totuus.
Ja jätin kuorman viemättä, koska Prescott soitti minulle.
He tahtoivat nähdä akun.
He tarjosivat 800 tuhatta. Hän oli valmis kirjoittamaan sekin heti.
Jos olisi ollut prototyyppi, olisin saanut enemmänkin.
800 tuhatta dollaria?
- Niin. - Ota ne rahat.
- En pysty. - Ei mitään rahoja ole. Hän huijaa.
Kulta...
- Voidaanko puhua kahdestaan? - Totta kai.
Selitäpä ensin tämä.
Joku eukko, jonka kanssa narahdit aiemmin,
sattuu pudottamaan lompakkonsa sinun autoosi.
Meidän talomme ulosmitataan.
Ja sinä kieltäydyt 800 tonnin sekistä,
jonka herra Prescott olisi antanut tänään?
- Syötätkö minulle taas paskaa? - Ei tämä ole paskaa.
- Hyväksy se sitten. - Ei se ole hyvä tarjous.
- Ai ei ole?
Eli menetänkö äitini talon?
Ostan sinulle isomman talon. Itse asiassa...
Me muutamme pilvenpiirtäjään kaupungin ylle.
Ja se timantti...
Hankin sen sinulle.
Ja Mrs. Gaylen ja yksityiskoneen.
- Me onnistumme, kulta. - Emmekä onnistu.
Emme me onnistu.
Sinulla oli hyvä nainen.
Tekisin sinun vuoksesi mitä tahansa.
Ja teinkin.
Ja sinä valehtelit ja petit.
Olet yksi saatanan luuseri.
Älä puhu minulle noin, jooko?
Nyt minulle riittää.
Pakkaa romusi, kun vielä voit, ja häivy.
Haluan eron.
Mel.
- Mel, minä rakastan sinua. - Älä.
- Aiotko tehdä näin? - Mikset muuta sen lumpun luokse?
- Häivy. - Mel.
Häivy!
- Sinun pitäisi lähteä. - En aio lähteä.
Sinä tunnet minut.
Osaan olla yksi saatanan piru.
Kolme kuukautta myöhemmin menetin talon.
Se paskapää ei edes kysynyt, miten pärjään.
Häntä ei kiinnostanut. Hän oli saanut tarpeekseen.
Hän sai kaiken, minkä pystyi saamaan.
Lähti varmaan etsimään uutta uhria.
Hän ei välittänyt, että olin romuna. Miten annoin sen kusipään...
Hitto!
ONKO SINUA TUOMITTU RIKOKSESTA?
Minua nöyryytettiin. Muutin siskon luokse.
Näin vanhana? Siskon luokse?
Enää puuttui kissalauma. Saatanan äijä.
Kuka hitto vei puhelimeni?
Tuhlasin Robertiin liian monta vuotta. Liian monta yksinäistä vuotta.
Minä ja Brenda olimme sitä mieltä, että elämä jatkukoon.
Hän yritti parittaa minua Devonille, joka oli kuulemma eronnut.
Vastoin tahtoani Brenda soitti tälle, ja menimme ulos.
Ero ei ollut vielä virallinen, mutta mitä sitten?
Olin ulkona miehen kanssa.
Miehen, jolla oli rahaa maksaa lasku ja joka sai huomiota astuessaan sisään.
Kaikki katsoivat häntä.
Silti se tuntui oudolta, vieraalta, väärältä.
Ihan kuin olisin aloittanut alusta ja opetellut sitä, miten asiat menivät.
Ajattelin Robertia aina välillä. Välillä säälien, mutta lähinnä vihaten.
Etenkin kun näin hänet.
Siellä hän oli keittiössä tiskaamassa.
Minä syydin hänelle rahojani, mutta nyt hän raataa keittiössä.
Juuri siinä ravintolassa. Suutuin taas kerran.
Tahdoin sen 1 234 908,07 dollariani.
Tahdoin häneltä joka pennin takaisin.
Ja sitten puolet kaikista laskuistamme.
Hän saa jynssätä monta lautasta, ennen kuin kaikki on maksettu.
Paskat, nuolen haavani. Haluan sen eron.
Anteeksi, että myöhästyin.
- Eroamme näköjään koko suvun voimin. - Hän pyysi meidät tänne.
Tuleeko juristinne, herra Gayle?
- Ei ole siihen varaa. - Ei niin, kun olet tiskarina.
Te olette vieraana tässä sovittelussa. Käyttäytykää kunnolla.
Mel, haluatko tätä varmasti?
Rakastan sinua todella paljon. Ihan totta.
- Saatte pitää autonne ja vaatteenne. - Eikä. Pidä sinä auto.
Pidä kaikki. En tahdo mitään.
Tahdon vain sanoa tämän.
Mel, olen pahoillani, etten ollut sitä, mitä tarvitsit.
Mutta...
En pettänyt sinua toiste, kun olin nähnyt, mitä se aiheutti.
Sinun ansiostasi minä tajusin, mitä rakkaus on.
Voin rehellisesti sanoa, että rakastan sinua.
Ja rakastan aina, Mel.
Anna anteeksi.
Anteeksi, Mel.
Mel, voisitko katsoa minuun?
AVIOERON EHDOT
No...
Ainakaan et joudu antamaan sille mulkulle enää mitään.
EROTA
Eriytyä, jakautua, revetä, katkaista, erkaantua.
Haloo?
- Haloo? - Haloo.
- Missä hitossa sinä olit? - Joku pölli puhelimeni. Sori.
- Yritin soittaa koko viikon. - Anteeksi.
Victor soitti ja sanoi, että pyysit häntä neuvottelemaan sopimusta.
- Jos mitään sopimusta on. - Prescott palaa vielä asiaan.
Pidä vain peukkuja. Pyysin Victorilta yhteystietojasi,
mutta hän sanoi, että sinä aina soitat.
Mitä tämä on, Robert?
Minä... Nyt on vähän ongelmia kämpän kanssa.
Heittikö hän sinut pihalle?
Meille tuli avioero.
Olen nukkunut yömajassa kolme kuukautta ja minä...
- Minä haen sinut. - Diana, älä.
- Oletko kunnossa? - On hän.
Otatko lisää samppanjaa? Hän juhlii avioeroaan.
Lempikohtani oli se, kun se mulkku sanoi rakastavansa häntä.
Meinasin oksentaa.
En usko, että hän valehteli. Hän varmasti rakasti sinua.
Sinä uskot siihen, Mel ei.
Uskoin kyllä häntä. Säälin jopa.
Miksi meillä naisilla on kurja olo, vaikkemme itse tehneet mitään?
Silti minä säälin häntä, kun hän ei menestynyt.
Hän oli tiskari. Miksi hitossa se minua liikutti?
Tiedättekö mitä tein?
Tartuin siihen pitkään komistukseen unohtaakseni koko jutun.
- Mennäänkö teille? - Nytkö?
- Anteeksi. Hyvää yötä. - Oli kiva nähdä, Devon.
- Turvallista kotimatkaa. - Brenda.
Odota!
Tämä tekee sinulle hyvää.
- Kiitti. - Eipä kestä.
Olisit sanonut, että nukut yömajassa.
Ei sillä ole väliä.
Robert, olet surullinen, koska menetit vaimosi, mutta kuuntele.
Ei ole hätää.
Joskus asioita vain tapahtuu.
Uskon siihen, että kun joku poistuu elämästäsi, ehkä...
Ehkä niin kuuluu käydäkin.
Ehkä heidän ei pidä nousta samalle tasolle kuin sinä.
Ehkä heidät pitääkin jättää.
En kestä nähdä sinua näin lyötynä.
Olet hyvä mies, Robert. Ihan tosi.
Ja sinä pärjäät.
Tiedän että pärjäät.
Devon oli ihan jees sängyssä, mutta ei mikään Robert.
Robert otti kehoni haltuun. Hän tunsi muotoni.
Hän tiesi, että tykkään kun työnnetään vähän vasemmalle.
Robert yritti sentään syleillä minua.
Olin yhä mustasukkainen ajatuksesta hänestä toisen kanssa.
Hyvää yötä.
Tiedättekö, mitä tajusin? Totuus paljastuu aina miehen lauetessa.
Kun Devon lopetti, se oli siinä.
Hyvää yötä?
Ihan sama, miltä minusta tuntui.
Sinun pitää viedä minut kotiin.
- Väsytit minut. Etkö tahdo jäädä? - En. Vie minut kotiin.
Vieläkö nukut?
Hitto, miten kauan minä nukuin.
Pitää mennä ravintolaan.
- Kerroin heille, että lopetit. - Mitä?
Diana, et tajua, miten vaikea minun on löytää töitä. Miksi niin teit?
Mikä tämä on?
SUMMA 75 000 000 DOLLARIA EI NEUVOTELTAVISSA
Onko tämä totta?
On se.
- Tämänkö he tarjosivat? - Joo.
Rukoilin Victorilta, että saan kertoa.
Se on melko varmasti Prescottin viimeinen tarjous.
Parasta on se, että se on lisenssistä. Omistat yhä immateriaalioikeudet.
Sinä teit sen. Teit sen.
- Mel. - Mitä?
Melinda! Katso.
Mitä hittoa?
- Eikä. - Mene.
Miten menee?
Kiire.
- Tarvitsen kymmenen minuuttia aikaa. - Saat kaksi.
Selvä.
Halusin vain kiittää, että rakastit minua.
Joskus epäilin itseäni,
ja sinä loit minuun uskoa.
Emme palaa yhteen koskaan. Onko selvä?
- Emme koskaan. - Tiedän.
Mitä tämä on?
Lainasitko puvun ja yritit tulla tekemään vaikutusta?
Miksi?
Minun akkuni.
Se onnistui.
Tein sopimuksen ja teen töitä Prescottin kanssa.
Hienoa.
Hyvä meille.
Tiedän, että ero on virallinen, mutta tahdoin antaa tämän kiitokseksi.
En tiedä ketään, kuka olisi kestänyt minua,
rakastanut ja huolehtinut -
ja uskonut minuun.
En syytä sinua. Sanoinhan, että aloin epäillä itsekin.
Harmi, että unelmalla kesti niin kauan toteutua.
No, oli miten oli... Se kaksi minuuttia varmaan meni jo.
Rakastan sinua, Mel.
Rakastan aina.
Meinasi unohtua.
MELINDA MOORE KYMMENEN MILJOONAA
Äitisi talo. Se on taas sinun.
Sisustus voi näyttää erilaiselta uusien omistajien jäljiltä.
Se on sinun.
KATKEROITUA
Tuntea katumusta, pettymystä tai katkeruutta jostakin.
- Kyllä kestää. - No tulihan se.
- Tämä oli minun heiniäni. - Okei.
Heippa, systeri.
- Hei, Melinda. - Missä olit?
- Olet myöhässä, kulta. - Tiedetään.
Antoiko Robert tämän?
Ja avaimet ja paperit äidin taloon.
Mitä?
Akusta tuli hitti. Hän pääsi Prescottille.
- Soitan pankkiin heti aamulla. - Soitin jo. Sille on katetta.
Hitto! Menestyikö hän näin?
Arvasin. Se on fiksu kaveri.
- Mel, milloin näit häntä? - Hän tuli työpaikalleni ja pyysi anteeksi.
Hän sanoi rakastavansa minua ja tahtoi antaa tuon.
Voi luoja.
Suloista. Meillä ei ole koskaan ollut näin paljon rahaa.
Hän tosiaan teki sen.
Sinä aina uskoit siihen.
Kymmenen miljoonaa.
- Lunasta se, ettei hän muuta mieltään. - Ei muuta.
Ei oteta riskejä. Mennään pankkiin heti aamulla.
- Se kusipää... - Ole jo vittu hiljaa.
Miksi kuuntelin teitä?
Te olette katkeria eukkoja.
Ette ole onnellisia näiden perseilijöiden kanssa, mutta kuuntelin teitä.
- Odotas nyt hetkinen. - Eikä.
Koko kaupunki tietää, että Kalvinilla on vauva Ellenwoodissa.
Ja Casey... Tiedämme, mitä sinusta sanotaan.
Melinda!
Devon, mene kotiin, äläkä soita minulle enää koskaan.
Olet ihan paska sängyssä.
Sinä kuorsaat, eikä noin isolla miehellä saisi olla niin pientä kalua.
Voi paskan vitut.
Hetkinen.
- Hei. - Sekissä oli osoite.
Ai niin.
Ja muistin talon.
Sinähän sanoit, että muuttaisimme tänne.
Näytät upealta.
Kiitos.
Ja tuo näköala.
Mikä näköala!
Ylin kerros.
Sinähän puhuit ylimmästä kerroksesta.
Tämä on juuri sellainen kuin mitä kuvailit.
Olen tosi ylpeä sinusta.
Kiitos.
Ja kun sanoit, että rakastat minua,
tajusin, että rakastan sinua yhä erittäin paljon.
Olisi pitänyt uskoa, kun sanoit, ettet ole hänen kanssaan.
Mutta siskoni sekoittivat pääni.
- Se on nyt mennyttä. - Kiva kun sanoit tuon.
Anteeksi että olen myöhässä.
Kulta, tämä on ex-vaimoni Melinda.
Heippa.
Olen Diana, Robertin kihlattu.
Siinä hän oli.
Se ämmä, jonka yritin silloin tappaa.
Hän seisoi minun asunnossani ja piti minun sormustani.
Ja katsoi minua.
Se saatanan mulkku nöyryytti minua taas saman huoran edessä.
Miten hän antoi minun vuodattaa tuntojani sen naisen ollessa siellä?
Se ämmä eli minun elämääni, jonka minä ostin ja maksoin.
Robert tykkäsi naida suihkussa, sillä se muistutti ensitapaamisestamme sateessa.
Tajuatteko nyt, miksi vihaan sadetta?
Hän oli varmasti suihkussa sen ämmän kanssa.
Sen piti olla minun.
Maistelee häntä.
Nussii häntä.
Käyttää minun opetuksiani.
Käyttää minun temppujani.
Ja Nina soi jossakin lähellä.
Robert otti hänet varmaan jo lusikkaan.
Hengittämässä kevyesti hänen niskaansa.
Haistan yhä sen vienon viskin tuoksahduksen.
Tunsin sen niskassani.
Se ämmä. Noinko vain hän muutti sinne?
Enpä usko.
Minä panin jalokivet siihen kruunuun, eikä se ämmä kyllä pane sitä päähänsä.
MIELIPUOLINEN
Hullu, sekopää, sairas, häiriintynyt, epätasapainoinen, irrationaalinen.
En voinut uskoa sitä. Robert olisi voinut vain lähteä.
Hän sanoi rakastavansa minua, mutta toi sen naisen minun kotiini.
En voinut syödä enkä nukkua. Ajattelin vain häntä ja sitä naista.
2Hot♪Diana lisäsi kuvia
Aina kun se ämmä julkaisi jotakin, sain siitä ilmoituksen.
Kaikki se, mitä Robert sanoi...
Hän veisi minut Pariisiin. Siellä he olivat.
Menisimme omalla lentokoneella, ja sillä he menivät.
Katselin sen naisen sivua koko ajan. En voinut mitään.
Hänen hääideoitaan. Ja häntä.
Hän valitsi saman pukusuunnittelijan, jonka olisin itsekin halunnut.
Samasta liikkeestä.
- Minä sain sinut. - Enkä päästä.
- Okei. - Valmistaudu.
Okei.
Ei vielä.
- Älä nyt. - Odota. Siinä.
Okei.
- Saanko avata silmät? - Saat.
- Katso taaksesi. Yllätys. - Voi luoja!
Mrs. Gayle. Sanoin, että ostaisin sen.
Tämä on ihana. Tämä olisi kiva valkoisena.
- Entä tämä? Kun vilkutat vieraille. - Se on ihana. He rakastuvat siihen.
Hei, John.
Katsopa tätä, kulta.
Käykö tämä vilkutuskuva, jossa lukisi "bon voyage"?
Se on nätti.
- Voidaanko jutella? - Totta kai.
- Palataan häihin huomenna tai toiste. - Kiitos.
Mitä?
Melinda...
Hän nosti kanteen. Hän väittää, että sopimus tehtiin ennen avioeroamme.
No sehän ei ole totta.
Tiedän. Todella surullista.
Soitan Franklinille.
- Puhuin hänelle jo aamulla Melindasta. - Minkä takia?
En halunnut sanoa, mutta nimimerkki "Raivopää" jätti 3 300 ilkeää kommenttia.
- Sehän on Melinda. - Puhun hänelle.
- Voin ehkä antaa lisää rahaa. - Ei siinä ole kyse rahasta.
Hullujen kanssa ei voi neuvotella.
Kaikki järjestyy.
Mel?
- Mel? - Hei, Sarah.
- Me emme saisi tulla tänne. - Jokin on vialla.
Ei nyt ainakaan mennä sisään.
Mihin sinä menet? Mitä...
- Pääseekö tänne vielä näin helposti? - Melinda!
Melinda!
- Missä sinä olet? - Mel?
Mitä?
Mitä hittoa tämä on?
- Voi luoja. - Mitä ihmettä?
Hän teki sopimuksen Prescott & Howard Industriesin kanssa avioliiton aikana.
Hän sai sijoituksensa akkuunsa päämieheltäni,
joka menetti myös kotitalonsa.
Kuulkaas, minulla on tässä päivätyt sopimukset -
sekä sähköpostit ja Prescott & Howard Industriesin valaehtoinen lausunto.
Sopimusta tarjottiin sen jälkeen, kun herra Gayle oli eronnut päämiehestänne.
Ja koska nainen haki avioeroa yksin, olen hämmentynyt.
- Puheenjohtaja... - En lopettanut.
Eron jälkeen mies antoi päämiehellenne vapaaehtoisesti 10 miljoonaa dollaria.
Ja lahjoitti tälle myös ostamansa suvun talon.
- Onko asia niin? - On, puheenjohtaja.
Miten suurta korvausta te haette?
Hän sijoitti yli 1,2 miljoonaa avioliiton aikana.
Pyydämme puolta Gayle Forcen arvosta, mikä ylittää 150 miljoonaa.
Nyt riittää. Tuo on naurettavaa.
On ilmiselvää, että herra Gayle on toiminut erittäin reilusti asiassa.
Hylkään jutun.
Se ei ole reilua. Minun pitäisi saada puolet. Se on reilua.
Oikeus on tehnyt päätöksensä.
Ettekö ymmärrä, ettei hänen olisi tarvinnut antaa teille mitään?
Tuo on avokätisimpiä eleitä, mitä olen täällä nähnyt.
Kanne on hylätty.
Puheenjohtaja, asialistalla on toinenkin asia.
Rouva Moore on ahdistellut tulevaa rouva Gaylea.
Tässä on kaikki näyttö asiasta.
Pyydämme Moorelle lähestymiskieltoa koskien herra ja rouva Gaylea.
- Minulle se pitäisi myöntää. - Pankaa päämiehenne kuriin!
- Melinda. - En tarvitse kuria. En ole mikään eläin.
Lähetittekö te nämä viestit?
Tämä on Amerikka.
- Minulla on sananvapaus. - Nämä ovat uhkauksia.
Voitte joutua vankilaan, rouva Moore. Jouduttekin, jos tämä toistuu.
Asetan lähestymiskiellon.
Rouva Moore, ette saa mennä 300 metriä lähemmäs herra tai rouva Gaylea.
- Ymmärrättekö? - Eivät he ole naimisissa.
Pysykää etäällä molemmista.
- Sanoinko tarpeeksi selvästi? - Sanoitte.
- Odota! - Melinda!
Mel, älä!
- Ei hätää. - Pysähdy nyt.
Anna heidän mennä.
- Melinda. - Tässä Melinda ja tämä on suora lähetys.
Katsokaa tätä vääryyttä!
Tuo huora makasi mieheni kanssa.
Eikä minulle jäänyt mitään.
Lopeta, nyt riittää!
Mel, tuo ei ole tervettä. Et voi käsitellä tätä näin.
- En tahdo puhua hänestä. - Ei sitten. Siskosi ovat huolissaan.
- Ja minä. Se mitä löysimme talostasi... - Hetkinen.
- Kävittekö talossani? - Kävimme.
- Ette te halua auttaa minua! - Jutellaan tästä.
- Melinda. - Tiedän mitä tämä on.
- Melinda! - Vitut. Menen Junen luokse.
Kiitos kun tulitte.
Olemme huolissamme Melindasta. Hän on mennyt sekaisin teistä.
Yritämme saada hänet pakkohoitoon.
- Se voisi olla hyvä idea. - Teidän pitää olla varovaisia.
Molempien.
- Saimme lähestymiskiellon. - Kannattanee palkata turvamiehet häihin.
Tiedän, että hän on vihainen.
Minä tunnen siskosi. Kaikki on hyvin, kun hän rauhoittuu.
Jos niin luulet, et tunne häntä yhtään.
Voi luoja. Eikä, te ette saa olla täällä.
- Hän on tulossa. - Voi paska.
- Melinda. - Vieläkö käytte täällä ilman lupaa?
- Puhutteko täällä minusta? - Emme.
Selkäni takana? Siksikö tuo raahattiin tänne?
Haluan puhua hänelle!
Näytän sille ämmälle, että tuo auto on minun!
Miksi toit hänet tänne, Robert?
- Se on minun autoni, ämmä! - Älä!
- Menkää! - Päästäkää irti!
Olen kunnossa. Riittää jo!
Olen ihan kunnossa.
Älkää kohdelko minua näin. Miksi annoitte hänen tuoda sen ämmän?
Millainen perhe te oikein olette?
Entä minä?
- Voi luoja. - Melinda!
Melinda!
Diana Wells tykkää tästä
- Voinko auttaa? - Minä vain katselen. Kiitos.
No niin.
- Se on kaunis. - Ihanat napit.
Diana Wells Ompelija: Angie
Odottakaa!
Hän tuhosi tulevan rouva Gaylen hääpuvun.
Oikeus pyytää anteeksi. En olisi saanut olla niin lempeä.
En olisi mahtunutkaan siihen pukuun. Pikkuinen kasvaa niin kovaa vauhtia.
Miten teidät saisi uskomaan oikeuden varoituksia?
On päivänselvää, että ette suhtaudu asiaan vakavasti.
En anna teidän ahdistella näitä ihmisiä enää. Onko selvä?
Jos rikotte lähestymiskieltoa,
joudutte 40 päiväksi piirikunnan vankilaan.
Olen tosissani. Se on kerrasta poikki.
Onko asia selvä?
On, herra puheenjohtaja.
Melinda.
Oletko miettinyt, että asian voi nähdä toisin?
Ehkä hän tarkoitti sitä, mitä sanoi.
Ehkä tämä ei ollutkaan huijausta. Voisiko se olla mahdollista?
Tuntuisiko paremmalta, jos hän oli rehellinen ja tarkoitti hyvää?
En ole väärässä.
Olette ihan kuin kaikki muutkin.
Katsokaas...
Minulle jää luu käteen, ja se on minun syyni.
- En tarkoita sitä. - Kylläpäs.
Mietin vain, voisiko se olla mahdollista.
- Kysyn toisen kysymyksen. - Selvä.
Oletko kuullut epävakaasta persoonallisuudesta?
- Se tarkoittaa sitä... - Arvatkaa mitä?
En ryhdy tähän.
Vitut teistä ja tästä paskasta.
En ole hullu. Siis mitä?
Viekää paskanne mennessänne.
Tai itse asiassa minä lähden.
Olemme kokoontuneet...
Se ämmä ei aikaillut kaapatessaan elämäni.
Robert vei sen huoran vihille ja antoi minun veneeni hänelle.
Minun veneeni! Siinä on minun nimeni.
Se nainen eli elämääni.
HÄÄKUTSU
Vitun ämmä.
Vitun Robert.
Molemmat.
OMA KOTI KULLAN KALLIS
Hei.
Melinda? Melinda!
HELTYMÄTÖN
Anteeksiantamaton, hellittämätön, joustamaton, armoton, säälitön.
Kaunis ilta.
Minä rakastan sinua.
Katso noita tähtiä.
- Tuo... Mihin menet? - Ajattelin laskea kylvyn.
- Henkilökunta voi tehdä sen. - Minun pitää päästä jaloittelemaan.
Tuletko kohta seuraan?
Ihan varmasti.
Nähdään kohta.
Missä hääpukuni on?
- Se oli kaapissa. - En nähnyt sitä.
Kysyn siivoojilta.
- Onko kylpy jo valmis? - Ei.
- Istu. - Mel.
Mitä sinä teet? Mitä ihmettä sinä teet?
- Mitä sinä teet, Robert? - Tiedät, ettei tämä ole oikein.
- Se ei ole oikein, mitä sinä teit minulle. - Mitä minä muka tein?
- Älä esitä, ettet muista. - Hyvä on.
- Kerro, jotta olen varma. - Sinä jätit minut.
Veit parhaat hetket elämästäni.
Annoit sille ämmälle sormukseni, asuntoni,
veneeni ja minun elämäni.
Lupasit ne minulle. Etkö luvannutkin, Robert?
- Etkö luvannutkin? - Lupasin. Kyllä lupasin.
Lupasin.
Miksi annoit ne hänelle?
Sinä otit minusta eron! Sinä jätit minut!
- Et taistellut. - Mel.
Käytit minua hyväksesi, kunnes menestyit. Et rakastanut minua.
- Rakastinhan minä sinua. - Miksi sitten annoit kaiken hänelle?
Miksi olet täällä hänen kanssaan etkä minun?
Lupasit minulle ikuisuuden, mutta hän oli kuvioissa koko ajan.
Eihän ollut, Mel. En pettänyt sinua koskaan.
- Miksi sitten? - En pettänyt sinua. Koskaan.
Rakastan sinua.
Hyvä.
- Pakota hänet hyppäämään veneestä. - Mel.
Voimme aloittaa yhteisen elämän. Haetaan hänet.
- Ylös nyt! - Jutellaan asiasta.
- Tule nyt. - Anna ase minulle.
- Kuulin laukauksen! - Mitä nyt?
Hypätkää!
Hypätkää nyt!
Mel, mitä sinä teet?
Mel.
Mihin sinä menet? Pysähdy, tai ammun sinua selkään.
Anna sormus.
- Mikä sormus? - Tuo sormus, senkin ämmä!
Anna se minulle.
Olette te ämmät melkoisia.
Ensimmäinen vaimo tekee työt, ja huorat korjaavat hedelmät.
Tänne se.
Anna se minulle.
Ei!
Robert!
- Pitää pysäyttää vene. - Hyvä on.
Vedä kahvasta.
- Oletko kunnossa? - Olen. Kulta.
Ota vene ja hae miehistö.
- Miehistökö? - Hän pakotti heidät hyppäämään.
- En jätä sinua. - Mene nyt. Vuodan kuiviin.
- Robert. - He voivat auttaa.
- Ei! - Mene nyt!
Ole varovainen.
Vauhtia, kulta.
Robert.
Kaikki on sinun syytäsi.
Katsopa nyt itseäsi.
Tekstitys: Kimmo Kröger