Не віриться, що це справді ти.
Томмі, покажи їй свою кімнату.
Усе гаразд.
Ви давно тут живете? Удвох з татом?
Мама померла, коли я був маленький.
О.
Співчуваю.
Не бійся. Наші тати – давні друзі.
Покажеш свої іграшки?
Це дідусеві.
Покажеш, як вони літають?
Не знаю, що сказати.
Не віриться, що це справді ти.
Навіщо ти мене шукав?
Ми й гадки не мали, що ти тут.
Як ми могли знати?
Вибач. Я просто…
Я…
Я шокований. Тобто…
Ми шукали Артура Конвея.
Моя дочка – репортер, як і я.
Ми хотіли поставити йому кілька запитань.
Про що?
Про його роботу… у «Страта».
Так, ми… Ми знаємо, що він був викривачем.
Де ти був?
І що ти тут робиш?
Вибач. Це все… Як ти знаєш Артура Конвея?
Як ви познайомилися?
Це він мене сюди привіз.
Стривай, він тебе викрав?
Не розумію. Навіщо йому тебе викрадати?
Він мене не викрав, Метте. Він мене врятував.
АРТУР КОНВЕЙ
ЦЕ ЩЕ НЕ КІНЕЦЬ ХТО НАСТУПНИЙ?
Додому до темряви
Артур тебе врятував? Від чого?
Через мене йому довелося стати викривачем.
Коли мама захворіла,
вона почала водити мене на аеродром дивитись, як злітають літаки.
Там я познайомився з Артуром.
Тоді я не знав, що Артур – мій біологічний батько.
Хтось інший про це знав?
Не думаю.
Мама наказала мовчати про походи на аеродром.
Думаю, вона не хотіла, щоб хтось дізнався.
Удома й без цього було складно.
Так, знаю.
Може, жодного подарунка? Як тобі?
Так. Я…
Я розумію.
Мама знала, що вже недовго зможе дбати про мене…
А в «Страта» я був щасливий.
Та якось я почув те, чого не повинен був чути.
Артур показав мені літак, який ще будували.
Керівники говорили про кадмій
і про те, який він отруйний.
Вони не хотіли, щоб хтось дізнався про його використання.
Вони планували викинути його десь за містом.
Я попередив Генка й Артура,
і вони подумали, що, надавши докази, змусять «Страта» в усьому зізнатися.
Але замість цього…
…нас вирішили покарати.
Він мусив придумати, як вивезти мене з міста,
щоб «Страта» мене не знайшла,
але довірився не тій людині.
Він не винний, що все пішло не так.
Річі!
Коли ми не приїхали на місце зустрічі,
тато мене знайшов, і відтоді ми жили в Канаді.
Я так і знала. Вам довелося поїхати через «Страта».
Ви знали, що вони використовують хімікат, через який люди хворіють.
Будь ласка, повертайтеся.
Ви свідок, який нам потрібен. Ми нарешті зможемо їх викрити.
Кого викрити? Про що це вона?
«Страта». Вони все заперечують, і через них помер мій дідусь.
Твій тато?
Що з ним сталося?
Це все через кадмій.
Вони кажуть, що тоді не знали про небезпеку, але…
Брешуть. Вони знали.
Артур мав незаперечний доказ.
Він зробив запис розмови, де один з керівників це підтверджує.
Він хотів віднести запис у поліцію після того, як знайде звалище «Страта».
Але тоді…
Вони пошкодили Генків літак.
Вони його вбили.
Так. Тієї ночі Артур виїхав з міста і продумав план, як забрати мене.
Де тепер та касета?
Я не знаю.
Тато мені не сказав. Він…
Він не хотів, щоб я повертався в місто й шукав її.
В Ері-Гарборі для мене було небезпечно.
Пусти!
Не бійся. Ми відвеземо тебе в безпечне місце!
Я вбив людину, Метте.
Я не можу повернутися.
Стривай, Річі, я…
Не називай мене так. Це більше не моє ім'я.
Мій… Мій син навіть не знає, хто це такий.
Я не хочу його через це втратити.
Вибачте. Їдьте звідси. Я не можу вам допомогти. Я…
Їдьте звідси.
Ми можемо боротися.
Разом.
Так, тату?
Ні. Нам треба їхати.
Так. Треба їхати. Ходімо, доню.
АРТУР КОНВЕЙ
В Ері-Гарборі є люди, які вас люблять.
Ми не переставали вас шукати.
Так, у нас є кілька свідків.
У яких роках ваш батько працював у «Страта»?
Дрібноклітинна карцинома, четвертий завод.
Так. Дякую. Я вам передзвоню.
У багатьох жителів міста є хворі родичі.
Проблеми з легенями й нирками, втрата пам'яті.
Тобто ми зможемо щось довести? Якщо симптоми схожі, то зв'язок є.
Не зможемо, якщо люди бояться й мовчатимуть.
Нам потрібно багато позивачів, значно більше.
Групові позови ефективні, коли сотні людей обвинувачують компанію.
Тобто повинні постраждати сотні людей, перш ніж їм повірять?
Це несправедливо.
Знаю.
А що, як ми покажемо людям, що вони не самотні?
Не знаю. Зберемо їх на загальну зустріч. Особисто.
У міській раді. Чудова ідея.
У школі я мало з ким спілкувалася,
але на мітингу мене раптом почали слухати.
Привіт. Як справи?
Що сталося?
Ми його знайшли.
Ви знайшли Артура?
-Що він сказав? -Ні, Брідж.
Ми знайшли Річі.
Що?
Він живий.
Стривайте, тобто Річі весь цей час знав, що Сем у тюрмі,
і нікому не сказав, що ув'язнено невинну людину?
Ну, це невідомо.
Він був у іншій країні, а це місцеві новини.
Так.
До появи інтернету все було інакше. Новини було важче поширювати.
Мабуть, він і не хотів знати.
Але він міг би приїхати й допомогти цим людям.
А він не хоче.
Знаєш, Гільде, усе складно.
Його життя було в небезпеці. Він випадково вбив людину.
Він тоді був приблизно твого віку. Уявляєш?
Мамо, які юридичні наслідки можуть бути для нього?
Юридично, якщо він повернеться, його можуть посадити в тюрму.
-Але він захищався. -Знаю, доню.
І, мабуть… Його не ув'язнять.
Але, чесно кажучи, раз ми знаємо, що він живий,
думаю, ми зобов'язані повідомити поліцію.
Інакше вийде, що ми це приховуємо.
Але Сем заслуговує знати правду, і розповісти йому повинен Річі.
Добре, я це владнаю.
Ви правильно вчинили.
Звісно, є пом'якшувальні обставини,
але обвинувачення повинно знати, що Річі живий.
Що з ним буде?
Його екстрадують в Ері-Гарбор.
-Можливо, судитимуть. -О боже.
Зважаючи на факти, прокурор, може, не висуне обвинувачень.
Але я повинна дотримуватися процедури.
Так.
Ти сам його бачив? Це справді він?
Так. Я його бачив.
Він…
Він наляканий, Френку.
-Він має сина? -Так.
Так. На ім'я Томмі.
Справжня копія малого Річі. Одне лице.
Я був дуже радий його побачити. Стільки спогадів.
Я поїду туди.
Я вмовлю Річі, я…
все йому поясню. Я зможу його захистити.
Зачекаєш з рапортом до завтра?
Так не можна. Навіть не проси.
Тоді я не прошу.
Я чув, як керівники компанії казали, що він містить кадмій.
-Узяли проби, виявилося, він отруйний. -Що ти робиш?
Річі казав, що є незаперечний доказ.
Артур мав запис зізнань, які можуть викрити «Страта»,
але залишив плівку в Ері-Гарборі.
Я показував другові мого сина нові літаки.
Цей друг – Річі. Річі чув розмову керівників.
І тоді «Страта» почала на нього полювати.
Але плівка із зізнаннями може бути будь-де. Як ти її знайдеш?
Треба подумати. Що нам відомо?
Ми знаємо, що плівка була в Артура до катастрофи Генкового літака,
бо він збирався віднести її в поліцію.
І Річі сказав, що Артур тієї ночі покинув місто, бо дуже злякався.
Тату, дивися. Літак Генка Ґілліса упав увечері 24 жовтня 1987 року.
Треба дізнатися, що в цей день робив Артур.
ҐІЛЛІС, ГЕНК 1939–1987
О, так. Усе просто.
Тату, ти щось пам'ятаєш про день, коли розбився Генк Ґілліс?
Хлопці, чекайте. Я зроблю фото.
Так.
Станьте ближче. Молодці.
Точно.
У той день ми збиралися на риболовлю.
Так, подивимося.
А, ось фото. Гляньте на дату.
І знаєте що? Я пам'ятаю, що там був Артур.
Він розповів нам про авіакатастрофу Генка Ґілліса.
Це був він.
Думаєш, касета може бути на дідусевому катері?
Ну, це непогана зачіпка.
Збери якомога більше людей у міській раді.
Ми їх переконаємо.
Свистати всіх нагору, так?
Зробимо, що треба. Ходімо.
-Спершу дівчата. -Дякую.
ЗУСТРІЧ У МІСЬКІЙ РАДІ
Ми організуємо зустріч для всіх постраждалих від «Страта».
Візьміть ще одну листівку й дайте тому, хто захоче прийти.
Дуже дякую. На все добре.
Так. І це безплатно.
Ми хочемо допомогти людям оплатити лікування.
Прийдіть послухайте, що казатимуть.
І хай ваш брат Джиммі теж приходить.
Якщо зробили щось з вашими рідними
чи знайомими, прошу,
я дам вам ще одну листівку. Передайте всім, кого знаєте.
Де ми ще не дивилися?
Не знаю. Здається, ми все тут перевернули дороги дриґом.
О ні.
Що?
Не треба казати «о ні», а потім замовкати.
«Страта» знає про позов твоєї мами.
Батько каже, що оце розіслали всім працівникам.
Що? Покажи.
Стривай.
«Ці неправдиві й наклепницькі заяви загрожують нашій роботі в Ері-Гарборі».
Вони кажуть, що ми брешемо.
Ні, вони погрожують звільнити людей. От що вони кажуть.
Треба піти поглянути, як там тато.
Він, коли хвилюється, забуває їсти, а в нього гіпоглікемія.
Я теж піду. Порозвішую в школі.
Їхні методи проти них.
-Дякую за допомогу. -Прошу.
Дивіться, щоб вас не заарештували.
-Запиши його. -Це підтвердилося.
-Листівки закінчуються. -Чудово. У нас є ще.
Тримай. Думаю, зал буде повний.
Нарешті люди нас слухають.
Мабуть, не всі.
-Я візьму. -Так.
Супер.
-Ось. Зроблю ще примірників. -Дякую, доню.
БРІДЖЕТ ДЖЕНСЕН, АДВОКАТ
ЗРАДНИЦЯ!!
Це було 30 років тому, доню.
Навряд чи плівка уціліла б за такий час.
Дарма ми взагалі на щось надіялися.
Артур сховав плівку, знаючи, що тільки вона захистить Річі.
Він мав сховати її в надійному місці.
Твоя правда. Але я не знаю де.
Крім старих монет, які дідусь ховав у бляшанці для наживки…
…тут більше нічого немає.
Тату, а що, як касета була на катері, а він її переховав в інше місце?
У безпечніше.
Пам'ятаєш, дідусь почав ховати в будинку різні речі?
Так, наприклад, у сейфі на горищі.
Правильно. Він хотів захистити ті речі.
Йому тут не місце.
Тату, що ти робиш?
Я сам зроблю. Перестань. Перестань.
Агов.
Не спиться?
Здається, я знаю, де касета.
Тільки записник.
Стривай, що це?
Касети немає. Я помилилася. Знову.
Стривай, я повірити не можу. Дивися.
Подивися на це. Він… Він знав, що щось не так.
Так. Він давно зрозумів, що щось не так.
Бачиш? Він підозрював.
«СТРАТА-ТЕХ ІНДАСТРІЗ» 1968 до 1976 ?
Так, мабуть, він бачив, як…
як його давні друзі з роботи помирають,
і намагався скласти це докупи.
НЕКРОЛОГ – ТЕО МАРКОС 1952–2015
Але йому не вистачило часу.
Хвороба посилилася.
Знаєш, я… Я міг би йому допомогти.
Так, міг би. Якби я був тут, я б…
Я б обов'язково допоміг йому з цим.
Але я нічого не знав.
МЕТТІ БРІДЖЕТ ІЗАБЕЛЬ ГІЛЬДЕ
У нього не було касети.
Так.
Річі!
Іззі сказала, хто її розмалював?
Ні.
Я не вірю, що нашу машину могли розмалювати місцеві.
Може, це «Страта».
Метте, місто маленьке. Усі знають хто ми, де живемо.
Так, я… Я думаю, треба заявити в поліцію.
Може, зустріч у міській раді – не дуже добра ідея.
Мамо, ні. Ще є час усе виправити. Ми ще можемо знайти касету.
Усе гаразд. Я подивлюся, хто це.
Усе гаразд. Усе буде добре.
Привіт. Що сталося?
Що таке?
Річі зник.
Я доповіла про нього не зразу, але це не мало значення.
Схоже, він поїхав одразу після зустрічі з вами.
Що?
БЕНЗИН
МАГАЗИН
Ще кілька годин, синку.
Тату, чому вони думають, що тебе звати Річі Файф?
-І хто такий Сем Ґілліс? -Що?
«СІЕТЛ-КУР'ЄР» ВИКРАДЕННЯ В ЕРІ-ГАРБОРІ
СЕМА ҐІЛЛІСА ЗАСУДИЛИ ДО ДОВІЧНОГО УВ'ЯЗНЕННЯ
О боже.
ЖИТЕЛЯ ЕРІ-ГАРБОРА ЗАСУДЖЕНО ЗА ВИКРАДЕННЯ І ВБИВСТВО ФАЙФА
ДОЧКА ШЕРИФА БРІҐҐСА РОЗКРИВАЄ БАТЬКОВУ ТАЄМНИЦЮ
Гільде, ходімо. Зустріч починається через 20 хвилин.
-На, візьми. -Ви готові?
Тату, я не можу знайти свого записника,
я хотіла тримати його під час промови, щоб руки не тремтіли.
Не хвилюйся. Зараз подивимось.
Знаєш що? Візьми оцей.
Закінчиш те, що він почав.
Ходімо.
Заходимо.
Нікого немає.
А він що тут робить?
Послухай.
Можеш не виступати, якщо не хочеш.
Ні, хай він почує. Навіть якщо я його не переконаю.
Правда має значення, бо вона має значення для мене.
Добре. Покажи їм.
Іди. Ти зможеш.
Якщо громада чимось занепокоєна, ми завжди раді вислухати.
Бачу, вас мало хто підтримує,
тож проголосіть, що збиралися, та й розійдемося.
Вітаю.
Я Гільде Ліско.
І…
як декому з вас відомо…
мій дідусь пішов з життя якраз напередодні свого 70-річчя.
Занадто рано.
І…
…до того як він купив веломагазин,
він працював у «Страта-Тех Індастріз», наносив покриття на літаки.
Хто з вас там працював чи знає людей, які там працювали?
У місті було багато випадків…
схожих на випадок мого дідуся.
Це все знімки колишніх працівників «Страта»,
які захворіли й передчасно померли.
Це не просто імена чи цифри, це були люди,
люди, яких любили.
Вона була чиєюсь матір'ю.
А він був чиїмось сином.
Усі шкодують, що життя надто коротке,
але ці люди мали б жити довше.
Нам відомо, що твоя мама подала позов проти нашої компанії,
намагаючись скористатися нещастям інших.
-Та ну? Вона це робить безплатно. -Так, ця сім'я
шукає правди й хоче допомогти людям.
Думаю, ми почули достатньо.
Ваш батько отруїв місто.
Обережніше, юна леді. Мій адвокат поруч.
Знаєте що? Не говоріть з нею так.
Я не причетний до того, в чому ви звинувачуєте мого батька.
Це все дуже зворушливо, але нічого не доводить.
У вас немає підтримки. І доказів нема.
Думаю, докази є.
Бо тепер у вас є свідок.
Ви хто?
Я Річі Файф.
-Привіт. -Привіт.
SOS. СКАЖИ ВСІМ, ХАЙ ДИВЛЯТЬСЯ…
Привіт.
Прочитавши твої статті, я зрозумів, що мушу повернутися.
Я все життя тікав…
навіть коли стояв на місці.
Я не хочу, щоб мій син бачив мене таким…
утікачем.
Ваша компанія заплатить за те, що зробила…
з моїм батьком, з Річі, зі мною.
І з містом.
Ми не знайшли плівку.
Бо вона в мене.
Я злякався, хотів її позбутися… Вибач.
Мені соромно.
Ну, тепер ви тут.
Містеру Вільямсу не сподобалися ваші обвинувачення.
Він повинен розповісти про все робітникам,
інакше нам доведеться вжити заходів.
Це було у свідченнях.
У нас це вже є.
Вибачте, але…
Це нічого не змінює.
Зачекай.
Артур.
Містере Вільямс.
Це батько Ґранта.
У нас є певні проблеми зі здоров'ям і безпекою, то й що?
Хай люди будуть вдячні, що взагалі мають роботу.
Малому Файфу не варто в це втручатися.
Якого керівника він чув?
Мені потрібне ім'я.
Це був не керівник.
Це був ваш син Ґрант.
Ви знали.
Малий завжди говорить, не подумавши. Чорт забирай.
Це Артур Конвей. Зараз 20 вересня 1987 року.
Це нічого не змінить.
Я завалю вас паперами на 20 років уперед.
Цю касету не буде оприлюднено.
Пізно.
Ґрант Вільямс, вас заарештовано.
Ви маєте право зберігати мовчання.
Будь-що сказане вами…
Гільде, що я тобі казав?
Ти це зробила. Іди сюди.
Я ніяк не можу компенсувати тобі змарнованого життя.
Винен шериф Бріґґс, а не ти.
Повір мені, Семе. Якби я знав…
Ти був дитиною, Річі.
Ти теж.
Повідомляємо всім вірним підписникам «Хронік чарівної години»…
…що ми повернулися.
Код 245.
«Напад з небезпечною зброєю».
«СТРАТА-ТЕХ ІНДАСТРІЗ» ПРОМИСЛОВА ОЧИСТКА
Нарешті в нас добрі новини.
Через злочинну поведінку Ґранта Вільямса
Джуніор зміг анулювати підписаний контракт.
Тріп та її тато отримали назад ферму, повністю очищену й відновлену.
Іззі з мамою набрали досить людей для позову.
Мама думає, «Страта» все владнає до кінця року.
АРЕШТ У СПРАВІ ВИКРАДЕННЯ РІЧІ ФАЙФА
Кожна постраждала сім'я отримає мільйони доларів.
ЗА ҐРАНТА ВІЛЬЯМСА ПРИЗНАЧЕНО ЗАСТАВУ П'ЯТЬ МІЛЬЙОНІВ
Це стало можливо завдяки багатьом людям,
у тому числі Річі Файфу, з якого й почалася ця історія.
НІНДЗЯ ПІРАТИ ДІВЧАТАМ ВХІД ДОЗВОЛЕНО
Ви справді тут.
Ми так довго думали про вас.
Так, я бачу.
З вами все гаразд?
Так, усе добре.
У мене було добре життя.
Я завжди знала, що ви живий.
Хочете печива?
Так.
Ідеально.
Я більше не публікуватиму статей про Річі.
Але заявляю офіційно:
я б не стала такою репортеркою, як я тепер, без нього.
І мій тато з цим згоден.
Що там у тебе, яблука?
-І все? -Яблука отам.
-Ти приніс тільки яблука? -Так, здорову їжу.
Так уже краще.
Нас не зупинити.
Привіт. Я Кім.
Дуже приємно.
Коли твій тато був такий, як ти, ми з ним дружили.
Це правда.
Агов.
-Привіт. -Як справи?
-Як ти? Усе гаразд? -Так.
Дожени мене.
Я й досі не можу усвідомити…
-…що ми всі такі старі. -О боже.
Не віриться, що ми всі зібралися тут.
Усе через дівчину, яка не припиняла пошуків…
хлопця, якого навіть не знала.
Дякую вам усім.
Ми з друзями будемо рости у безпечнішому, чистішому світі,
бо вам вистачило сміливості боротися.
СЕНСАЦІЯ!
Надіюсь, у вас є для мене цікаві новини.
Бо я ніколи не перестану шукати правду.
«ВАШИНҐТОН ҐАЗЕТТ» РЕГІОНАЛЬНИЙ ВІДДІЛ
ПОДАВАЙТЕ ЗАЯВКИ НА СТАЖУВАННЯ!
Хлопці!
Увага всім екіпажам. 187. Можливе вбивство.
ЕРІ-ГАРБОР РАДІОХВИЛЯ ПОЛІЦІЇ
ШЕРИФ
Діти, вам тут не місце.
Це місце злочину.
Ходімо звідси. Донні, Спун, сідайте на велосипеди.
-Гільде, ходімо. Усі геть звідси. -Гей.
-Годі, Френку. -Вам тут не місце.
Це мій записник?
ДОКАЗИ, ЯКИХ НЕ ВИСТАЧАЄ
ЩО ЗНАЛА ГІЛЬДЕ?
НА ОСНОВІ РЕПОРТАЖІВ ЮНОЇ ЖУРНАЛІСТКИ ГІЛЬДЕ ЛИСЯК
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк