Negaliu patikėti, kad čia - tu.
Tomi, gal parodyk mergaitei savo kambarį?
Eik.
Kiek laiko jūs čia gyvenate? Gyvenat vieni su tėčiu?
Mama mirė, kai buvau mažas.
Labai gaila.
Nesijaudink, mūsų tėčiai - seni draugai.
Parodyk man savo žaislus.
Lėktuvėliai buvo mano senelio,
Parodysi, kaip jie skrenda?
Net nežinau, ką pasakyti.
Negaliu patikėt, kad čia tikrai tu.
Kodėl manęs ieškojai?
Mes nežinojome, kad tu - čia.
Iš kur?
Atleisk. Aš tik...
Aš...
Truputį sukrėstas.
Mes ieškojome Arturo Konvėjaus.
Mano duktė - reporterė, kaip ir aš.
Mes norėjome jo kai ko paklausti.
Apie ką?
Apie tuos laikus, kai jis dirbo „Strata“.
Mes žinom, kad jis buvo pirmas.
Kur tu buvai?
Ir ką tu čia veiki?
Atleisk, aš tiesiog... Iš kur pažįsti Arturą Konvėjų?
Kaip judu pažįstami?
Tai jis mane čia atvežė.
Pala, jis tave pagrobė?
Aš nesuprantu. Kodėl jis tave grobė?
Jis manęs negrobė, Metai. Jis mane išgelbėjo.
Arturas tave išgelbėjo? Nuo ko?
Tai dėl manęs jam teko pranešti apie nuodus.
Susirgusi,
mama mane dažnai vesdavosi į aerodromą žiūrėti kylančių lėktuvų.
Ten susipažinau su Arturu.
Tada dar nežinojau, kad jis - mano biologinis tėvas.
Ar dar kas nors žinojo?
Nemanau.
Mama prašė manęs niekam nesakyti apie mūsų apsilankymus aerodrome.
Manau, ji nenorėjo, kad kas sužinotų.
Mums ir taip buvo sunku namuose.
Aš turiu idėją.
Gal nereikia jokios dovanos? Ką manai?
Aš...
Aš suprantu.
Mama žinojo, kad greit nebegalės manimi rūpintis,
o vaikštinėti po „Strata“ teritorijas man patiko.
Vieną dieną nugirdau tai, ko neturėjau išgirsti.
Arturas man leido stebėti, kaip statomas naujas lėktuvas.
Tie vadovai tada kalbėjo apie kadmį, tokį chemikalą
ir tai, koks jis buvo nuodingas.
Jie nenorėjo, kad kas nors sužinotų, jog įmonė jį naudoja.
Jie ketino išvežti jo atsargas kažkur už miesto.
Aš įspėjau Henką ir Arturą,
o jie manė, kad pareikšdami apie tai, privers „Strata“ pripažinti tiesą.
Tačiau vietoj to
jie ėmė mus persekioti.
Arturui teko mąstyti, kaip išgelbėti mane.
Kad „Strata“ nesužinotų, kur aš.
Tačiau jis šią užduotį patikėjo netikusiam žmogui.
Arturas nekaltas, jog nepavyko.
Riči!
Kai nepasirodėme sutartoje vietoje,
tėtis mane susirado, ir štai nuo tada mes gyvename Kanadoje.
Taip ir maniau. Tau teko išvykti dėl „Strata“.
Tu žinojai, kad jie naudojo kenksmingus žmogaus sveikatai chemikalus.
Prašau. Grįžkim.
Tu - labai svarbus liudininkas. Tėti, pagaliau galėsim juos prispausti.
Prispausti ką? Apie ką ji kalba?
„Strata“ įmonę. Jie viską neigia, o dėl jų kaltės mirė mano senelis.
Tavo tėvas?
Kas jam atsitiko?
Tai dėl kadmio.
Jie sako, kad tuo metu jie nežinojo apie kadmio kenksmingumą.
Meluoja. Jie žinojo.
O Arturas turėjo neginčijamą įrodymą.
Jam pavyko įrašyti vieno vadovo prisipažinimą.
Jis ketino nešti įrašą į policiją, bet dar norėjo užfiksuoti „Strata“ sąvartyną.
Tik tuomet...
Jie sugadino Henko lėktuvą.
Jie jį nužudė.
Taip. Arturas tą patį vakarą išvyko ir sumanė planą, kaip išvežti ir mane.
Kur dabar tas įrašas?
Aš nežinau.
Tėtis nesakė man.
Jis nenorėjo, kad grįžčiau į miestelį jo ieškoti.
Grįžt į Eri Harborą man buvo pernelyg pavojinga.
Paleisk mane!
Nebijok. Nuvešim tave į saugią vietą!
Aš užmušiau žmogų, Metai.
Aš negaliu grįžti.
Pala, Riči...
Nevadink manęs šiuo vardu. Aš dabar - kitas žmogus.
Mano sūnus jo nepažįsta.
Aš neketinu jo prarasti dėl šio reikalo.
Atleiskit. Jums teks išeiti. Aš negaliu jums padėti.
Jums geriau išeiti.
Bet mes galim kovoti.
Kartu.
Tiesa, tėti?
Ne. Mums geriau išeiti.
Taip. Mes einame. Eime, dukrele.
ARTURAS KONVĖJUS
Visada buvo žmonių, kuriems tu iš tiesų rūpi Eri Harbore.
Mes niekada nenuleidom rankų tavęs ieškodami.
Taip, keli žmonės sutiko.
Kuriais metais jūsų tėvas dirbo „Strata“?
Smulkiųjų ląstelių karcinoma, ketvirtas cechas.
Gerai. Ačiū. Aš jums paskambinsiu.
Tiek daug šio miestelio žmonių turi tuos pačius simptomus.
Plaučių, inkstų ligas, atminties praradimą.
Vadinasi, turime bylą? Bendri simptomai reiškia, kad tarp jų yra ryšys.
Nieko nebus, jei žmonės bijos.
Mums reikia kuo daugiau ieškovų, daug daugiau.
Kolektyviniai ieškiniai laimi tada, kai įmonę apkaltina šimtai žmonių.
Ar turi susirgti šimtai, kad jais kas nors patikėtų?
Siaubas.
Žinau.
Tai gal parodykime žmonėms, kad jie - ne vieni?
Aš nežinau. Sukvieskime juos. Fiziškai.
Susitikimas. Puiki mintis.
Dar neseniai mokykloje beveik su niekuo nekalbėjau.
Po eitynių visi staiga ėmė manęs klausyti.
Sveiki. Kaip sekėsi?
Kas atsitiko?
Mes jį radome.
Radote Arturą.
- Ką jis sakė? - Ne, Bridže.
Mes radom Ričį.
Ką?
Jis - gyvas.
Pala, Ričis visą šį laiką žinojo, kad Semas kalėjo,
ir nesakė, kad apkaltintas nekaltas žmogus?
To negali žinoti.
Jis buvo kitoje šalyje, o šis įvykis buvo vietinės reikšmės.
Taip.
Tada interneto nebuvo. Žinios sklido lėčiau.
Gal jis nieko nenorėjo žinoti.
Bet jis galėtų būti čia ir padėti tiems žmonėms.
Ir jis atsisako?
Suprask, tai nėra paprasta, Hilde.
Jis tada bijojo dėl savo gyvybės. Jis netyčia užmušė žmogų.
Tuo metu jis buvo ne ką vyresnis už tave.
Mama, ką tai reiškia teisiškai?
Teisiškai, grįžęs jis rizikuoja atsidurt už grotų.
- Bet jis juk gynėsi. - Žinau, dukrele.
Ir jis greičiausiai nesės už grotų.
Tačiau dabar, kai mes žinom, jog jis - gyvas,
manau, privalom pranešti policijai.
Antraip mes nuslėpsime šį faktą.
Bet Semas nusipelnė žinoti tiesą, ir ją pasakyti jam turėtų Ričis.
Aš turiu tai sutvarkyti.
Jūs teisingai pasielgėte.
Akivaizdu, yra švelninančios aplinkybės,
bet valstija turi žinoti, jog Ričis gyvas.
Kas jam bus?
Jis bus perduotas į Eri Harborą.
- Greičiausiai jam teks stot prieš teismą. - Jėzau.
Atsižvelgus į faktus, baudžiamojon atsakomybėn gal nebus patrauktas.
Bičiuliai, privalau elgtis pagal protokolą.
Taip.
Tu tikrai pats jį matei? Ten tikrai buvo jis?
Taip, aš jį mačiau.
Jis...
Jis atrodė išsigandęs, Frenkai.
- Jis turi sūnų? - Taip.
Taip. Berniuko vardas Tomis.
Ten ir pamačiau mūsų Ričį. To berniuko veide.
Tikrai. Buvo gera tai matyti.
Leiskite man pas jį nuvykti.
Įkalbėsiu Ričį, aš...
Galėsiu jam viską paaiškinti. Aš galiu jį apsaugoti.
Gali pareiškimą užregistruoti ryt iš ryto?
Negaliu, jei klausi.
Tuomet aš neklausiu.
Nugirdau įmonės vadovus sakant, jog tai - kadmis.
- Kad tyrimai parodė, jog jis - nuodingas. - Sveikos. Kas vyksta?
Ričis minėjo neginčijamą įrodymą.
Arturas turėjo tą įrašą, įrodantį „Strata“ juodus darbus,
bet jį jis paliko Eri Harbore.
Aš rodžiau savo draugo vaikui naujus lėktuvus.
Tas vaikas buvo Ričis. Ričis nugirdo vadovų kalbas.
Tai turėjo nutikti tada, kai „Strata“ ėmė jį persekioti.
Bet tas prisipažinimo įrašas gali būt bet kur. Kaip tu jį surasi?
Pagalvokime. Ką mes žinom?
Žinom, kad šis įrašas buvo pas Arturą iki tos dienos, kai žuvo Henkas,
nes jis ketino jį nešti į policiją.
O pasak Ričio, Arturas išvyko tą patį vakarą, nes išsigando.
Tėti, žiūrėk. Henkas Gilisas užsimušė 1987-ųjų spalio 24-tą.
Tereikia sužinoti, ką tądien veikė Arturas.
HENKAS GILISAS 1939 - 1987
Žinoma. Tik tai.
Tėti, ką prisimeni apie Henko Giliso žūties dieną?
Berniukai, palaukit. Stokit. Nufotografuosiu jus.
Taip.
Sustokit kartu.
Teisingai.
Tądien ketinome plaukti žvejoti.
Pažiūrėkim.
Žiūrėkit. Štai toji diena.
Žinot, aš prisimenu, jog ten buvo Arturas.
Jis mums ir pranešė, kad sudužo Henko Giliso lėktuvas.
Tai buvo jis.
Kaip manai, ar tas įrašas gali būt senelio valtyje?
Visko gali būti.
Įkalbėkite kuo daugiau žmonių susirinkti.
Mes juos įtikinsime.
Visiems - į denį, tiesa?
Gerai, pirmyn. Eime.
- Damoms pirmenybė. - Ačiū.
GYVENTOJŲ SUSITIKIMAS
Kviečiame visus, kurie galėjo būt nukentėję nuo „Strata“.
Padalinkite tiems, kurie, kaip manote, norėtų ateiti, gerai?
Labai dėkoju. Gražaus vakaro.
Visiškai nemokamai.
Norim, kad žmonėms būtų sumokėta už medicinos paslaugas.
Tiesiog ateikit paklausyti, kas bus kalbama.
Pasakyk ir savo broliui Džimiui, kad ateitų.
Jei nukentėjo kas nors jūsų šeimoje,
ar jūs ką nors pažįstate, prašom.
Duosiu dar vieną lankstinuką. Praneškite visiems. Sveiki.
Ar dar liko kur ieškoti?
Nežinau. Manau, išverčiau visą valtį.
O, ne.
Kas?
Negali ištart „O, ne“ ir nutilti.
„Strata“ sužinojo apie tavo mamos ieškinį.
Tėtis sako, kad įmonė išsiuntinėjo tai visiems darbuotojams.
Ką? Parodyk.
Pala.
„Šie melagingi bei šmeižikiški pareiškimai kenkia mūsų veiklai Eri Harbore.“
Jie sako, kad mes meluojame.
Ne, jie grasina atimsiantys iš žmonių darbus. Štai ką jie sako.
Turiu skubėt pas tėtį.
Kai jis nerimauja, pamiršta valgyti, o jam - hipoglikemija.
Aš irgi eisiu. Paklijuosiu šitų mokykloje.
Su ugnimi kovok ugnimi.
- Ačiū už pagalbą, bičiuliai. - Prašom.
Linkiu, kad jūsų nesuimtų.
- Pridėk šį prie sąrašo. - Tai pasitvirtino.
- Lankstinukai baigėsi. - Puiku. Tiksliau, duosiu daugiau.
Štai. Spėju, salė bus sausakimša.
Žmonės pagaliau sukluso.
Gal ne visi.
- Aš paimsiu. - Žinoma.
Puiku.
- Štai. Padarysiu daugiau kopijų. - Ačiū, dukrele.
ERI HARBORAS ADVOKATĖS BRIDŽIT DŽENSEN KONTORA
IŠDAVIKĖ!
Juk tai buvo prieš 30 metų, dukrele.
Abejoju, ar juosta iš viso išliko.
Jei atvirai, manau, kad didelių vilčių puoselėt neverta.
Arturas tą įrašą slėpė žinodamas, kad jis gali apgint Ričį.
Vadinasi, jis slėpė jį į saugią vietą.
Tiesa. Bet nenutuokiu, kur tai galėtų būti.
Išskyrus tas senas monetas, kurias senelis slėpė savo žvejybos dėžėje,
daugiau nieko nėra.
Tėti, o gal įrašas buvo valty, bet jis paslėpė jį kitur?
Kur nors saugiau.
Pameni, kai senelis ėmė slapstyti daiktus po visą namą?
Tas seifas palėpėje?
Taip. Ten jis laikė itin brangius jam daiktus.
Jai čia ne vieta.
Tėti, ką tu darai?
Leisk man. Liaukis.
Sveika.
Negali užmigti?
Regis, aš žinau, kur gali būt tas įrašas.
Tik šis sąsiuvinis.
Pala, kas čia?
Nėra įrašo. Aš klydau. Ir vėl.
Aš negaliu patikėti. Žiūrėk.
Žiūrėk. Jis jautė, kad kažkas negerai.
Taip. Jis visą laiką žinojo, kad jam kažkas negerai.
Žiūrėk, jis juos sekė.
STRATA TECH INDUSTRIES 1968 iki 1976?
Jis, regis, matė, kad visi jo...
Visi jo kolegos iš darbo ėmė mirti.
Jis bandė suvesti galus. Žiūrėk.
NEKROLOGAS - TEO MARKOSAS 1952 - 2015
Jam pritrūko laiko.
Jo būklė prastėjo.
Žinai, aš būčiau galėjęs jam čia padėti.
Taip, galėjau. Jei būčiau čia buvęs, būčiau...
Būčiau galėjęs padėti jam su šiais reikalais.
Tik kad nežinojau.
METIS BRIDŽIT IZABELĖ HILDĖ
Jis neturėjo įrašo.
Taip.
Riči?
Ar Izė sakė, kas išterliojo?
Ne.
Negaliu patikėt, kad kažkas galėjo apipurkšti dažais mūsų automobilį.
Gal tai - „Strata“ darbas?
Metai, miestelis - mažas. Visi žino, kas mes ir kur gyvename.
Aš manau, kad reikia pranešti policijai.
Gal vis tik tas gyventojų susitikimas nėra gera mintis.
Mama, ne. Laiko dar yra. Mes dar galim rasti įrašą.
Viskas gerai. Aš atidarysiu.
Viskas gerai.
Sveikos. Kas nutiko?
Kas yra?
Ričis dingo.
Jūsų pareiškimą delsiau registruoti, bet viskas veltui.
Jis, regis, pabėgo iškart po jūsų vizito.
Ką?
Ką gi, bičiuli. Dar kelios valandos, ir viskas.
Tėti, kodėl jie mano, kad tu - Ričis Faivas?
- Ir kas tas Semas Gilisas? - Ką?
„SEATTLE COURRIER“ PAGROBIMAS ERI HARBORE
- SEMAS GILISAS NUTEISTAS IKI GYVOS GALVOS - SEMAS GILISAS PRIPAŽINTAS KALTU
O Dieve.
ERI HARBORO GYVENTOJAS NUTEISTAS UŽ FAIVO PAGROBIMĄ IR NUŽUDYMĄ
ŠERIFO BRIGSO DUKTĖ ATSKLEIDŽIA TĖVO PASLAPTĮ
Hilde, eime. Susitikimas - už 20 minučių.
- Paimk tai. - Visi viską turi?
Tėti, nerandu savo sąsiuvinio.
Ketinau jį laikyti rankose kalbėdama, kad nesimatytų, jog rankos dreba.
Nesijaudink. Pažiūrėkime.
Gal paimk šitą?
Galėsi užbaigti jo pradėtą darbą.
Eime.
Niekas neatėjo.
Ką jis čia veikia?
Klausyk.
Jei nenori, neprivalai.
Ne, aš noriu, kad jis išgirstų. Net jei nieko ir nepasieksim.
Tiesa - svarbi, nes ji svarbi man.
Eik, drąsiau.
Pamatysi, tau pavyks.
Mes visada mielai išklausom gyventojų nuogąstavimų.
Panašu, kad palaikymo nesulaukei,
todėl eik, rėžk savo kalbą, ir visi eisim namo.
Sveiki.
Aš - Hildė Lisko.
Ir,
kaip kai kurie jūsų žino,
mes netekome mano senelio prieš pat 70-ąjį jo gimtadienį.
Jis per greit užgeso.
Ir
prieš įsigydamas dviračių parduotuvę,
jis dirbo „Strata Tech Industries“, purškė lėktuvus.
Kiek jūsų dirbo ten pat ar pažįstate ką nors ten dirbusį?
Mūsų miestelyje yra labai daug
istorijų, panašių į senelio.
Čia - buvusių „Strata“ darbuotojų nuotraukos.
Visi jie anksti susirgo ir mirė.
Čia - ne vien skaičiai ir pavardės, čia - tikri žmonės.
Kuriuos kažkas mylėjo.
Ji buvo kažkieno mama.
Jis - kažkieno sūnus.
Visi nori gyvent kuo ilgiau,
bet šie žmonės dar galėjo gyventi.
Visi mes žinom, kad tavo motina mūsų įmonei ketina iškelti tuščią bylą,
bandydama pasipelnyti iš kitų nelaimės.
- Ji tai daro nemokamai. - Juk pažįstate šią šeimą.
Jiems terūpi tiesa ir pagalba žmonėms.
Manau, mums pakaks.
Jūsų tėvas nuodijo miestelį.
Rink žodžius, panele. Šalia - mano advokatai.
Liaukitės. Nedrįskite su ja taip kalbėti.
Kad ir kuo kaltintumėte mano tėvą, aš su tuo nesusijęs.
Visa tai - labai miela, bet nieko neįrodo.
Jūs neturite nei palaikymo, nei pagrindo bylai.
Manau, pagrindo bylai bus.
Nes jūs turite liudininką.
Kas jūs toks?
Aš - Ričis Faivas.
- Sveikas, žmogau. - Sveikas.
SOS. PERDUOK VISIEMS, KAD ŽIŪRĖTŲ...
Sveikas.
Kai perskaičiau tavo straipsnius, supratau, kad privalau grįžti.
Jaučiuosi taip, lyg būčiau slapstęsis visą gyvenimą,
nors buvau vienoje vietoje.
Nenorėjau, kad sūnus matytų mane tokį,
besislapstantį.
Jūsų įmonė privalo sumokėti už tai, ką padarė
mano tėvui, Ričiui, man.
Ir miesteliui.
Mes neradome įrašo.
Nes jis pas mane.
Supanikavau. Norėjau, kad kuo greičiau išeitumėte. Atsiprašau.
Man gėda dėl to.
Gerai, kad atvažiavai.
Ponui Viljamsui nepatinka jūsų mesti kaltinimai.
Arba jis pasako darbuotojams tiesą,
arba mes eisim į viešumą.
Tai - liudijimas.
Mes jį jau turėjome.
Atleisk, bet...
Tai nieko nepakeitė.
Palauk.
Arturai.
Pone Viljamsai.
Granto tėvas.
Dėl tų sveikatos ir saugumo pažeidimų.
Tie žmonės turėtų būt dėkingi, jog iš viso turi darbus.
Gaila, kad Faivo vaikas į visa tai įsivėlė.
Kurį vadovą jis nugirdo kalbant?
Man reikia pavardės.
Tai - ne vadovas.
Kalbėjo Grantas, jūsų sūnus.
Jūs žinojot.
Tas vaikis nemoka laikyt liežuvio už dantų. Po galais.
Čia - Arturas Konvėjus. Dabar 1987 metų rugsėjo 20 diena.
Tai nieko nekeičia.
Aš jus skandinsiu popierizme dar 20 metų.
Šis įrašas neišvys dienos šviesos.
Per vėlu.
Grantai Viljamsai, jūs sulaikomas.
Turite teisę tylėti.
Bet kas, ką pasakysite...
Hilde. Ką aš tau sakiau?
Tau pavyko. Eikš.
Aš niekaip negalėsiu atsilyginti tau už prarastą laiką.
Tai - šerifo Brigso kaltė, ne tavo.
Patikėk manim, Semai, jei tik būčiau žinojęs...
Buvai dar visai vaikas, Riči.
Kaip ir tu.
Visiems mūsų ištikimiems „Magic Hour Chronicle“ prenumeratoriams...
Mes vėl veikiame.
Iškvietimas pagal kodą 245.
„Užpuolimas panaudojant mirtiną ginklą.“
Ir nors kartą turime gerų žinių.
Nustačius Granto Viljamso kriminalinę veiką,
Makenzis atšaukė jų pasirašytą sutartį.
Trip ir jos tėčiui buvo grąžintas jų ūkis, išvalytas ir atstatytas.
Izei su mama pavyko iškelti kolektyvinį ieškinį.
Pasak mamos, „Strata“ ims mokėti kompensacijas metų gale.
SULAIKYTAS ASMUO, SUSIJĘS SU RIČIO FAIVO PAGROBIMU
Milijonai dolerių atiteks nukentėjusioms šeimoms.
GRANTO VILJAMSO UŽSTATAS - 5 MLN. DOLERIŲ
Už tai galim dėkoti daug kam,
įskaitant Ričį Faivą, nuo kurio ir prasidėjo ši istorija.
NINDZĖS PIRATAI MERGAITĖS ĮLEIDŽIAMOS
Tu iš tiesų - čia.
Mes tiek daug apie tave galvojom.
Matau.
Ir kaip tau?
Aš esu tuo labai patenkintas.
Nugyvenau gerą gyvenimą.
Visada jutau, kad tu - gyvas.
Gal sausainį?
Taip.
Tobula.
Aš neberašysiu straipsnių apie Ričį Faivą.
Tačiau noriu pasakyti,
kad jei ne jis, nebūčiau tokia reportere, kokia esu dabar.
Žinau, tėtis pasakytų tą patį.
Ką ten turi, obuolių?
- Ir viskas? - Obuolių turiu per daug.
- Atsinešei tik obuolių? - Obuoliai - sveika. Labas.
Štai čia jau kita šneka.
Mūsų nesustabdysi.
Labas. Mano vardas - Kim.
Smagu susipažinti.
Kai buvau tavo metų, tavo tėtis buvo geriausias mano draugas.
Tiesa.
Sveika.
- Žmogau. - Kaip laikaisi?
- Kaip tu? Gerai? - O, taip.
Kas pirmas?
Žinot, su kuo negaliu susitaikyti?
- Kokie mes jau seni. - O Dieve.
Negaliu patikėti, kad mes visi - čia.
Ir tai tik dėl vienos mergaitės, kuri nesiliovė
ieškojusi vaiko, kurio pati nepažinojo.
Taigi, ačiū jums visiems.
Mes su draugais augsime saugesniame, švaresniame pasaulyje,
nes jūs išdrįsote pasipriešinti.
Ir tikiuosi, kad turėsite man įdomių istorijų.
Nes aš niekada nesiliausiu ieškojusi tiesos.
„THE WASHINGTON GAZETTE“
KVIEČIA STAŽUOTIS!
Bičiuliai!
Visų ekipažų dėmesiui. 187. Galima žmogžudystė.
Vaikai, jums čia negalima.
Čia - nusikaltimo vieta.
Eikite. Doni, Spunai, šokit ant dviračių.
- Hilde, eik. Visi, lauk iš čia. - Ei.
- Nagi, Frenkai. - Jums čia negalima, vaikai.
Ar ten - mano sąsiuvinis?
KĄ ŽINOJO HILDĖ?
ĮKVĖPTA ĮVYKIŲ, APRAŠYTŲ JAUNOS ŽURNALISTĖS HILDĖS LYSIAK
Išvertė: Egidija Tučkuvienė