Tas tiešām esi tu?
Tomij, vai parādīsi viņai savu istabu?
Viss kārtībā.
Cik sen jau jūs te dzīvojat? Esat tikai tu un tētis?
Mamma nomira, kad biju maziņš.
Man žēl.
Ei! Neuztraucies! Mūsu tēti ir seni draugi.
Vai parādīsi man savas rotaļlietas?
Tās piederēja vectētiņam.
Vai parādīsi, kā tās lido?
Man trūkst vārdu.
Nespēju noticēt, ka tas tiešām esi tu.
Kāpēc tu mani uzmeklēji?
Mēs nezinājām, ka tu te esi.
Kā būtu varējuši zināt?
Atvaino! Es vienkārši…
esmu…
esmu mazliet apstulbis.
Mēs meklējām Arturu Konveju.
Mana meita ir reportiere, tāpat kā es.
Un mēs gribējām viņam uzdot dažus jautājumus.
Par ko?
Par laiku, kad viņš strādāja Strata.
Jā, mēs zinām, ka viņš bija trauksmes cēlējs.
Kur tu biji?
Un ko tu dari šeit?
Atvaino! Tas ir pārāk… Kā tu pazīsti Arturu Konveju?
Kā tu viņu pazīsti?
Tieši viņš mani šurp atveda.
Pag, viņš tevi nolaupīja?
Es nesaprotu. Kāpēc lai viņš tevi nolaupītu?
Viņš mani nenolaupīja, Met. Viņš mani izglāba.
ARTURS KONVEJS
TAS NAV GALĀ KURŠ VĒL?
Tātad Arturs tevi izglāba? No kā?
Manis dēļ viņam bija jāceļ trauksme.
Kad mamma saslima,
viņa sāka mani vest uz lidlauku skatīties, kā paceļas lidmašīnas.
Tur es iepazinos ar Arturu.
Toreiz es to nezināju, bet Arturs bija mans bioloģiskais tēvs.
Vai to zināja vēl kāds?
Domāju, ka ne.
Mamma piekodināja, lai par lidlauka apmeklējumiem nevienam nestāstu.
Domāju - viņa negribēja, lai kāds uzzina.
Mājās gāja diezgan skarbi.
Man ir viena doma.
Varbūt iztiksim bez dāvanas? Ko teiksi par to?
Jā. Es…
Es saprotu.
Mamma zināja, ka drīz vairs nevarēs par mani parūpēties, un…
kad uzturējos Strata, es jutos laimīgs.
Kādudien es nejauši noklausījos ko tādu, kas man nebija jādzird.
Arturs man ļāva apskatīt jaunu lidmašīnu, kas vēl tika būvēta.
Tie uzņēmuma vadītāji runāja par ķīmisko vielu kadmiju
un par to, cik tas ir toksisks.
Viņi negribēja, lai kāds uzzina, ka uzņēmums to izmanto.
Viņi plānoja to izgāzt kaut kur netālu no pilsētas.
Es brīdināju Henku un Arturu,
un viņi domāja, ka, par to informējot, piespiedīs Strata izstāstīt patiesību.
Bet tā vietā…
viņi vērsās pret mums.
Viņam bija jāizdomā, kā mani aizvest,
lai Strata mani nekad neatrastu,
bet viņš uzticējās nepareizajam cilvēkam.
Tā nebija viņa vaina, ka viss aizgāja greizi.
Ričij!
Kad neieradāmies norunātajā tikšanās vietā,
tētis brauca mani meklēt, un kopš tā laika esmu Kanādā.
Es zināju. Jums bija jādodas prom Strata dēļ.
Jūs zinājāt, ka viņi izmanto to ķīmisko vielu, kas cilvēkus padara slimus.
Lūdzu! Atgriezieties!
Jūs esat aculiecinieks. Tēt, mēs beidzot varam viņus atmaskot.
Ko atmaskot? Par ko viņa runā?
Par Strata. Viņi visu noliedz, un viņu dēļ nomira mans opītis.
Tavs tētis?
Kas ar viņu notika?
Vainīgs bija kadmijs.
Viņi apgalvo, ka toreiz nav zinājuši par tā bīstamību, bet…
Viņi melo. Viņi zināja.
Un Arturam bija neapstrīdams pierādījums.
Viņš ierakstīja viena vadītāja atzīšanos.
Gribēja nest ierakstu uz policiju, kad būtu ieguvis bildes no izgāztuves.
Bet tad…
Viņi sabojāja Sema lidmašīnu.
Nogalināja viņu.
Jā. Tai naktī Arturs pameta pilsētu un izplānoja, kā dabūt prom mani.
Kur ieraksts ir tagad?
Es nezinu.
Tētis man neteica, kur tas ir.
Viņš negribēja, ka dodos uz pilsētu to meklēt.
Man Ērihārborā bija pārāk bīstami.
Izlaid mani!
Neuztraucies! Mēs tevi nogādāsim drošībā.
Es nogalināju cilvēku, Met.
Es nevaru atgriezties.
Pag, Ričij, es…
Nesauc mani tā! Es tas vairs neesmu.
Mans dēls pat nezina, kas tas cilvēks ir.
Es netaisos tā dēļ viņu zaudēt.
Man žēl. Jums jādodas. Es nevaru jums palīdzēt.
Jums jādodas.
Bet mēs varam par to cīnīties.
Kopā.
Vai ne, tēt?
Nē. Mums vajadzētu doties.
Jā. Mums jābrauc prom. Mums jādodas. Ejam, mīļā!
ARTURS KONVEJS
Ērihārborā ir cilvēki, kam jūs vienmēr esat bijis svarīgs.
Mēs neatmetām cerību jūs atrast.
Jā, daži ir piekrituši runāt.
Kuros gados, jūs teicāt, jūsu tēvs strādāja Strata?
Sīkšūnu karcinoma, Ceturtā rūpnīca.
Labi. Jā. Paldies. Es sazināšos.
Tik daudziem pilsētniekiem ir radinieki ar simptomiem.
Plaušu un nieru problēmas, atmiņas zudums.
Tātad mums ir lieta, vai ne? Līdzīgi simptomi nozīmē, ka ir saikne.
Ne tad, ja cilvēki baidās par to runāt.
Vairāk par visu mums vajag prasītājus. Daudz vairāk.
Grupas prasībām ir jēga tikai tad, ja uzņēmumu apsūdz simtiem cilvēku.
Tātad simtiem cilvēku ir jācieš, un tikai tad kāds sāks viņiem ticēt?
Tas ir tik nepareizi.
Es zinu.
Kā būtu, ja mēs cilvēkiem parādītu, ka viņi nav vieni?
Nezinu. Saaicinātu viņus kopā un noturētu sapulci. Klātienē.
Pilsētnieku sanāksme. Lieliska doma.
Zini, skolā es gandrīz ne ar vienu nebiju runājusi,
bet bastošanas streikā pēkšņi visi manī klausījās.
Sveiki! Kā jums gāja?
Kas notiek?
Mēs viņu atradām.
Arturs tur bija?
-Ko viņš teica? -Nē, Bridža.
Mēs atradām Ričiju.
Ko?
Viņš ir dzīvs.
Pag, tātad Ričijs visu laiku zināja, ka Sems ir cietumā,
un nevienam nepateica, ka notiesāts neīstais?
Paklau, to nevar zināt.
Saproti, viņš bija citā valstī, un tas bija vietējs notikums.
Jā.
Un pirms interneta bija citādi. Ziņas tā neizplatījās.
Jā, viņš droši vien nemaz negribēja zināt.
Bet tagad viņš var būt šeit un šiem cilvēkiem palīdzēt.
Un viņš to nedarīs?
Tas ir sarežģīti, Hilde.
Viņš baidījās par savu dzīvību. Nejauši noslepkavoja cilvēku. Saproti?
Un viņš nebija daudz vecāks par tevi. Nu iedomājies!
Mamm, kā tas izskatās no juridiskās puses?
No juridiskās puses - atgriežoties viņš riskētu nonākt cietumā.
-Bet viņš aizstāvējās. -Es zinu, mīļā.
Un, visticamāk, viņam par to cietumā jāiet nebūs.
Bet, godīgi sakot, tagad, kad zinām, ka viņš ir dzīvs,
domāju, ka mums ir jāziņo policijai.
Citādi mēs to piesedzam.
Bet Sems ir pelnījis zināt patiesību, un Ričijs ir tas, kuram tā jāizstāsta.
Labi, klau! Man jāiet to nokārtot.
Labi. Tu izdarīji pareizi.
Un, saprotams, ir vainu mīkstinoši apstākļi,
bet štatam ir jāzina, ka Ričijs ir dzīvs.
Kas ar viņu notiks?
Viņu izdos atpakaļ uz Ērihārboru.
-Iespējams, būs jāstājas tiesas priekšā. -Apžēliņ!
Ņemot vērā faktus, kriminālvajāšanu varētu nesākt.
Klau, draugi, man ir jāievēro protokols.
Nuja.
Tu viņu redzēji pats savām acīm? Tas tiešām bija viņš?
Jā. Jā, es viņu redzēju.
Viņš…
Viņš šķita nobijies, Frenk.
-Viņam ir dēls? -Jā.
Jā. Ir, jā. Mazs puika, Tomijs.
Tur mūsu Ričijs bija - sava dēla sejā.
Tiešām. Bija prieks to redzēt. Bija prieks ko tādu ieraudzīt.
Braukšu es.
Es mācēšu Ričiju pierunāt.
Es visu izskaidrošu. Es varu viņu pasargāt.
Vai vari līdz rītdienai par to neziņot?
Nevaru, ja tu man to prasi.
Tad es neprasu.
Es noklausījos uzņēmuma vadītāju sarunu, ka vainīgs ir kadmijs.
-Ka veiktas pārbaudes - tas esot toksisks. -Ei! Kas notiek?
Ričijs teica, ka esot neapstrīdams pierādījums.
Arturam bija ieraksts ar atzīšanos, kas Strata atmaskotu,
bet viņš to atstāja Ērihārborā.
Es drauga bērnam rādīju jaunās lidmašīnas.
Tas bērns bija Ričijs. Ričijs ir tas, kurš noklausījās vadītāju sarunu.
Tai brīdī viņš būs kļuvis par Strata mērķi.
Bet tas ieraksts ar atzīšanos var būt jebkur. Kā tu to atradīsi?
Padomāsim! Ko mēs zinām?
Ieraksts bija pie Artura līdz dienai, kad nogāzās Henka lidmašīna,
jo viņš plānoja to nodot policijai.
Un Ričijs teica, ka tai naktī Arturs pameta pilsētu, jo bija ļoti nobijies.
Tēt, skaties! Henks Giliss avarēja 1987. gada 24. oktobra pēcpusdienā.
Mums tikai jānoskaidro, ko Arturs todien darīja.
GILISS, HENKS 1939-1987
O jā, protams. Tikai.
Tēt, vai tu kaut ko atceries no dienas, kad Henks Giliss avarēja?
Puikas, puikas, pagaidiet! Pagaidiet! Gribu nobildēt.
Labi.
Ciešāk kopā! Ak, puikas!
Jā, pareizi.
Mums todien bija paredzēts braukt makšķerēt. Jā.
Paskatīsimies.
Jā, re! Te tas ir. Re! Paskatieties uz datumu!
Un zināt? Es atceros, ka tur bija Arturs.
Tieši viņš mums izstāstīja par Henka Gilisa avāriju.
Tas bija viņš.
Domā, ieraksts varētu būt opīša laivā?
Tas nav slikts pavediens.
Uzaiciniet uz sanāksmi pēc iespējas vairāk cilvēku.
Mēs varam viņus pārliecināt.
Visi uz klāja, vai ne?
Labs ir, tad ķeramies klāt. Aiziet!
-Dāmām priekšroka. -Paldies.
PILSĒTNIEKU SANĀKSME
Rīkojam sanāksmi tiem, kas varētu būt cietuši no Strata.
Iedodiet otru kādam, kas, jūsuprāt, gribētu to apmeklēt, labi?
Liels paldies. Jauku vakaru!
Jā. Un mēs to darām sabiedrības labā.
Gribam, lai tiek apmaksāta ārstēšanās.
Atnāc paklausies viņos.
Pasaki arī savam brālim Džimijam, lai atnāk.
Un, ja viņi ir ko nodarījuši jūsu ģimenei, jums vai kādam, ko pazīstat, - lūdzu.
Iedošu vēl vienu skrejlapu. Pastāstiet arī citiem. Sveiki!
Vai ir vēl kāda vieta, ko neesam pārbaudījuši?
Nezinu. Man ir sajūta, ka esam apgriezuši laivu kājām gaisā.
Ak nē!
Kas ir?
Nedrīkst teikt "ak nē!" un tad apklust.
Strata zina par tavas mammas tiesas prāvu.
Tētis teica, ka viņi šo nosūtījuši visiem darbiniekiem.
Pag, ko? Parādi!
Pag!
"Šādi nepatiesi un apmelojoši apgalvojumi apdraud mūsu darbību Ērihārborā."
Tātad viņi saka, ka mēs melojam.
Nē, viņi draud ar atlaišanu. To viņi saka.
Man jāaprauga tētis.
Kad raizējas, viņš aizmirst paēst, un viņam ir hipoglikēmija.
Arī man jāiet. Gribu tos piekārt skolā.
Ar uguni pret uguni.
-Paldies par palīdzību, draugi. -Nav par ko.
Pacentieties, lai jūs nearestē!
-Pievieno to sarakstam. -Apstiprināts.
-Skrejlapas iet uz beigām. -Lieliski. Tad sagādāsim vēl.
Lūdzu. Izskatās, ka būs stāvgrūdām pilns.
Cilvēki beidzot ieklausās.
Varbūt ne visi.
-Es paņemšu. -Protams.
Lieliski.
-Dod! Uztaisīšu vēl dažus eksemplārus. -Paldies, mīļā.
ĒRIHĀRBORA BRIDŽITA DŽENSENA, ADVOKĀTE
NODEVĒJA!!
Zini, tas bija pirms 30 gadiem, mīļā.
Es šaubos, ka ieraksts būtu saglabājies ilgāk par pusi tā laika.
Godīgi sakot, mums nemaz nevajadzēja sacerēties.
Arturs ierakstu paslēpa, zinot, ka tas ir vienīgais, kas varētu pasargāt Ričiju.
Viņš to noteikti noslēpa kādā drošā vietā.
Jā, taisnība. Bet man nav ideju, kur.
Ja neskaita šīs vecās monētas, ko opītis bija paslēpis zvejasrīku kastē,
nekā cita te nav.
Tēt! Ja nu ieraksts laivā bija, bet viņš to noslēpa kur citur?
Kādā drošākā vietā.
Atceries? Opītis sāka mājās visu ko slēpt.
Jā, piemēram, seifā bēniņos.
Jā. Tās bija lietas, kuras viņš gribēja pasargāt.
Tai tur nav jābūt.
Tēt, ko tu dari?
Ļauj man! Beidz! Nu taču! Beidz!
Sveika!
Nenāk miegs?
Es laikam zinu, kur ieraksts varētu būt.
Tikai šī piezīmju grāmata.
Pag, kas tas ir?
Ieraksta te nav. Es kļūdījos. Atkal.
Pag! Neticami. Skaties!
Paskaties! Viņš zināja, ka kaut kas nav labi.
Jā. Viņš visu šo laiku zināja, ka kaut kas nav labi.
Skat! Viņš turēja viņus aizdomās.
STRATA TECH INDUSTRIES NO 1968. G. LĪDZ 1976. G.?
Jā, viņš noteikti redzēja, kā viņa bijušie kolēģi aiziet viņsaulē,
un centās tam rast skaidrojumu - paskat!
NEKROLOGS - TEO MARKOSS 1952-2015
Viņam acīmredzot nepietika laika to atrisināt.
Viņš kļuva pārāk slims.
Es būtu varējis viņam palīdzēt.
Jā, būtu varējis palīdzēt. Ja es būtu bijis te,
es noteikti būtu varējis viņam šai lietā palīdzēt.
Es tikai nezināju.
METIJS, BRIDŽITA, IZABELA, HILDE
Ieraksta viņam nebija.
Jā.
Ričij?
Vai Izija redzēja to huligānu?
Nē.
Nespēju noticēt, ka pilsētnieki apķēpātu mūsu mašīnu.
Varbūt to izdarīja Strata.
Met, šī ir maza pilsēta. Visi zina, kas esam, kur dzīvojam.
Es domāju, ka mums par to jāziņo. Jā.
Varbūt pilsētnieku sanāksme nemaz nav tik laba doma.
Mamm, nē. Vēl ir laiks to nokārtot. Mēs vēl varam atrast ierakstu.
Labi. Viss kārtībā. Es paskatīšos, kas tur ir.
Tā, viss labi. Viss labi.
Sveikas! Kas notiek?
Kas atgadījies?
Ričijs ir prom.
Es par to neziņoju, cik ilgi varēju, bet tam nebija nozīmes.
Rādās, ka viņš devies prom, tiklīdz jūs aizbraucāt.
Ko?
DIENNAKTS VEIKALS
Labi, mazais. Vēl tikai pāris stundu.
Tēt, kāpēc viņi domā, ka tevi sauc Ričijs Faifs?
-Un kas ir Sems Giliss? -Ko?
SIETLAS ZIŅNESIS NOLAUPĪŠANA ĒRIHĀRBORĀ
SEMAM GILISAM PIESPRIEŽ MŪŽA IESLODZĪJUMU
Ak dievs!
ĒRIHĀRBORIETI NOTIESĀ PAR NOLAUPĪŠANU UN SLEPKAVĪBU
ŠERIFA BRIGSA MEITA ATKLĀJ TĒVA NOSLĒPUMU
Hilde, ejam! Sanāksme sākas pēc 20 minūtēm.
-Še, ņem! -Tā, visi gatavi?
Tēt! Es nevaru atrast savu piezīmju grāmatu,
un es gribēju to runas laikā turēt, citādi man trīcēs rokas.
Skaidrs. Labi. Neuztraucies! Mēs… Tā. Padomāsim!
Zini ko? Varbūt ņem šo.
Jā, vari pabeigt viņa iesākto.
Ejam!
Labs ir, ejam iekšā.
Te neviena nav.
Ko te dara viņš?
Paklau!
Ja negribi, tev tas nav jādara.
Nē, es gribu, lai viņš dzird. Pat ja tas neko nemainīs.
Patiesība ir svarīga, jo tā ir svarīga man.
Labi. Tad uz priekšu!
Labs ir, aiziet! Tu to vari.
Ja iedzīvotājiem ir kādas bažas, mēs vienmēr labprāt viņus uzklausām.
Neizskatās, ka jums ir liels atbalsts,
tāpēc varbūt ej priekšā un pasaki savu sakāmo, lai varam iet mājās.
Sveicināti!
Mani sauc Hilde Lisko.
Un…
kā daži no jums varbūt jau zina…
mēs zaudējām manu opīti īsi pirms viņa 70. dzimšanas dienas.
Tas bija pārāk ātri.
Un…
pirms viņš nopirka velosipēdu veikalu,
viņš strādāja Strata Tech Industries - apsmidzināja lidmašīnas.
Cik daudzi no jums tur strādāja vai pazīst kādu, kurš tur strādāja?
Šai pilsētā ir tik daudz stāstu…
kas līdzinās mana opīša stāstam.
Šīs ir Strata bijušo darbinieku fotogrāfijas.
Viņi saslima un nomira pārāk jauni.
Tie nav tikai vārdi vai skaitļi. Viņi bija cilvēki, kurus mīlēja.
Viņa kādam bija māte.
Un viņš kādam bija dēls.
Ikviens vēlas, kaut būtu vairāk laika,
bet šiem cilvēkiem laiku atņēma.
Mēs visi zinām, ka tava māte vada nepamatotu prāvu pret mūsu uzņēmumu,
cenšoties gūt labumu no citu nelaimes.
-Ak tā? Viņa to dara par brīvu. -Jā, šai ģimenei
rūp patiesība, un viņi grib cilvēkiem palīdzēt.
Esam dzirdējuši pietiekami.
Jūsu tētis šo pilsētu indēja.
Uzmanies, jaunkundz! Esmu kopā ar advokātu.
Ei, zināt ko? Nerunājiet ar viņu tā!
Lai vai par ko jūs manu tēvu apsūdzat, man ar to nav nekāda sakara.
Lai gan tas ir ļoti mīļi, tas neko nepierāda.
Jums nav atbalsta. Jums nav lietas.
Es domāju, ka lieta ir.
Jo nu jums ir aculiecinieks.
Kas jūs esat?
Esmu Ričijs Faifs.
-Sveiks, vecīt! -Sveiks!
SOS. PASAKI VISIEM, LAI SKATĀS…
Sveiki!
Kad izlasīju tavus rakstus, es sapratu, ka man jāatgriežas.
Man ir sajūta, ka visu mūžu esmu bēguļojis…
lai gan atrados uz vietas.
Es negribēju, ka dēls mani redz tādu -
bēgošu.
Jūsu uzņēmumam ir jāsaņem sods par nodarīto…
manam tētim, Ričijam, man.
Un pilsētniekiem.
Mēs neatradām ierakstu.
Tāpēc, ka tas ir pie manis.
Es kritu panikā. Centos tikt no jums vaļā un… Piedod!
Man par to kauns.
Tagad jūs esat šeit.
Viljamsa kungam nepatika, ka uzbrūkat viņam ar šīm apsūdzībām.
Viņam jāinformē strādnieki,
citādi būsim spiesti to paziņot publiski.
Tas bija liecības ieraksts.
Mums tas jau ir.
Piedodiet, bet…
tas neko nemainīja.
Mazliet pagaidi!
Artur!
Viljamsa kungs!
Tas ir Grānta tētis.
Tātad ir bažas par drošību un ietekmi uz veselību.
Šiem ļaudīm vajadzētu būt pateicīgiem, ka viņiem vispār ir darbs.
Tas Faifu puika nav pelnījis tikt tur ierauts.
Kura vadītāja teikto viņš noklausījās?
Man vajag vārdu.
Tas nebija vadītājs.
Tas bija Grānts, jūsu dēls.
Jūs zinājāt.
Tas puika nekad nedomā, pirms ver vaļā muti. Nolādēts!
Esmu Arturs Konvejs. Ir 1987. gada 20. septembris.
Tas neko nemaina.
Es jūs norakšu papīru gūzmā uz turpmākajiem 20 gadiem.
Tas ieraksts atklātībā nenonāks.
Par vēlu.
Grānt Viljams, jūs tiekat arestēts.
Jums ir tiesības klusēt.
Viss, ko teiksiet…
Ei, Hilde, Hilde! Ko es teicu?
Tev izdevās. Tev izdevās. Nāc!
Es nekādi nevaru tev atlīdzināt par to laiku, ko zaudēji.
Tā ir šerifa Brigsa vaina, nevis tavējā.
Tici man, Sem, - ja es būtu zinājis…
Tu biji bērns, Ričij.
Tāpat kā tu.
Mūsu uzticamie Zelta Stundas Hronikas abonenti…
mēs esam atpakaļ.
Kods 245.
"Uzbrukums ar nāvējošu ieroci."
STRATA INDUSTRIĀLĀS UZKOPŠANAS PAKALPOJUMI
Un šoreiz mums ir labas ziņas.
Ņemot vērā Grānta Viljamsa kriminālās darbības,
Džunioram nebija jāpilda ar viņu noslēgtais līgums.
Tripa un viņas tētis atguva savu saimniecību - iztīrītu un atjaunotu.
Izijas un mammas prāvai piepulcējās pietiekami daudz cilvēku,
un mamma domā, ka līdz gada beigām Strata būs jānorēķinās.
ARESTS SAISTĪBĀ AR RIČIJA FAIFA NOLAUPĪŠANU
Ģimenēm, kas viņu dēļ cietušas, izmaksās miljoniem dolāru.
VILJAMSA DROŠĪBAS NAUDA 5 MILJONI $
Par to ir jāpateicas daudziem cilvēkiem,
ieskaitot, protams, Ričiju Faifu, ar kuru šis stāsts aizsākās.
NINDZJU PIRĀTI MEITENĒM IEEJA ATĻAUTA
Jūs tiešām esat te.
Mēs tik daudz par jums domājām.
Jā, es redzu.
Un jums viss ir labi?
Jā. Patiesībā man klājas ļoti labi.
Man ir bijusi laba dzīve.
Es zināju, ka jūs kaut kur esat.
Vēlaties cepumu?
O jā.
Ideāli.
Es vairs nepublicēšu rakstus par Ričiju.
Bet gribu pateikt,
ka bez viņa es nebūtu tāda žurnāliste, kāda esmu.
Un es zinu, ka ar manu tēti ir tāpat.
Kas tev tur ir? Āboli?
-Un viss? -Atnesu ābolus.
-Atnesi tikai ābolus? -Jā, kaut ko veselīgu. Ei!
Ei, tā ir cita lieta.
Mēs esam diezgan neapturamas.
Sveiks! Mani sauc Kima.
Priecājos iepazīties.
Kad biju tik veca kā tu, tavs tētis bija mans labākais draugs.
Taisnība.
Sveika!
-Sveiks! -Kā iet?
-Kā tev klājas? Viss labi? -Jā.
Kurš pirmais!
Visvairāk mani pārsteidz…
-tas, cik veci esam. -Ak dievs!
Neticami, ka visi esam šeit.
Pateicoties meitenei, kas nezaudēja cerību…
atrast puiku, kuru pat nepazina.
Tāpēc paldies jums visiem.
Es un mani draugi uzaugsim drošākā, tīrākā pasaulē,
jo jums pietika drosmes cīnīties pretī.
JAUNĀKĀS ZIŅAS!
Un ceru, ka ieteiksiet man kādu labu materiālu,
jo es nekad nebeigšu meklēt patiesību.
VAŠINGTONAS ŠTATA AVĪZES REĢIONĀLĀ REDAKCIJA
PIESAKIETIES PRAKSĒ!
Draugi!
Visām vienībām! 187. Iespējama slepkavība.
ĒRIHĀRBORAS POLICIJAS UZTVĒRĒJS
ŠERIFE
Ei, bērni, jūs nedrīkstat te būt.
Šī ir nozieguma vieta.
Aiziet! Ejiet! Donij, Spūn, uz velosipēdiem!
-Hilde, aiziet! Visi prom. -Ei!
-Nu taču, Frenk! -Jūs te nedrīkstat būt.
Tā ir mana piezīmju grāmata?
TRŪKSTOŠAIS PIERĀDĪJUMS
KO HILDE ZINĀJA?
IEDVESMOJOTIES NO JAUNĀS IZMEKLĒJOŠĀS ŽURNĀLISTES HILDES LĪŠAKAS REPORTĀŽĀM
Tulkojusi Aija Apse