Kadmijs.
Viena no ķimikālijām, ko izmantoja Strata.
Teica, ka droši no tā atbrīvojušies,
bet… ja nu viņi meloja?
Neaizmirstiet rīt nodot laboratorijas darba aprakstu!
STRATA TECH INDUSTRIES ZIEDOJUMS
STRATA TECH INDUSTRIES DĀVINĀJUMS
Hilde?
ĒRIHĀRBORAS ZEMNIEKU TIRGUS
SPONSORS - STRATA TECH INDUSTRIES
ZIEDOJUMS
DĀVANA NO STRATA TECH INDUSTRIES
PAPLAŠINĀTĀ ĒRIHĀRBORAS PIEKRASTE JAU DRĪZ
PALDIES PAR ATBALSTU STRATA TECH INDUSTRIES
BEIVJŪ PIESTĀTNE
ĒRIHĀRBORAS PILSĒTA 1945 - UN STRATA TECH INDUSTRIES - 1995
Šis ir manas ģimenes uzņēmums. Es to mantoju no sava tēta un vectēva.
Es uz šo simbolu skatījos tā, it kā tas kaut ko nozīmētu. Tas ir visur.
Draugi!
Draugi, es nupat sapratu, ka Strata ir visur.
Jūs.
Hilde, vai panāksi?
Hilde, tu atceries…
Grānts Viljamss.
Strata prezidents.
Prieks tevi atkal satikt.
TAS NAV GALĀ KURŠ VĒL?
Ko jūs te darāt?
Tu atsūtīji man lūgumu sniegt komentāru.
Strata Tech Industries savā rūpnīcā izmantoja kadmiju,
un nu tas sāk parādīties mūsu ūdenī.
Vai esat atbildīgs par mūsu pilsētas ūdens saindēšanu, Viljamsa kungs?
Nē, protams, ne.
Kādā vecā Strata objektā bija maza noplūde, bet mēs to satīrījām.
Man likās, ka tā zeme pieder Wott Management.
Tātad viņš tomēr strādā jūsu labā.
Tā ir viena no mūsu filiālēm.
Tātad - čaulas uzņēmums.
Es redzēju, ko jūs uz tās salas darāt. Manuprāt, jūs cenšaties visu noslēpt.
Saprotu, ka tas tā var izskatīties, un man žēl, ka nebijām caurskatāmāki,
bet tā ir iekšēja problēma.
Tici man, Ērihārbora man ļoti rūp.
Tad esiet godīgs! Uzņemieties atbildību par nodarīto!
Ir sajūta, ka tu to uztver personīgi, Hilde.
Šķiet, tev vajag, lai es būtu sliktais.
Labi reportieri tā nedara, vai ne?
Redzēsim, ko ļaudis teiks, kad izlasīs manu rakstu.
Jo man liekas, ka jūs varbūt esat sliktais.
Man liekas, ka pieaugušajiem varbūt ir jāaprunājas ārā.
Tātad ķimikāliju noplūde tomēr ir Strata atbildība.
Par atbildību neko neteicu. Mēs veicam uzkopšanu.
Labi, tad jau neiebildīsiet, ka viņa publicē interviju.
Lai publicē.
Bet nezinu, kāds no tās būs labums. Jau teicu - mēs to esam nokārtojuši.
Ticiet man - vismazāk es gribu, lai kāds šai pilsētā ciestu, kamēr esmu vadītājs.
Jā, tam ir mazliet par vēlu.
Ziniet, mans tētis strādāja Strata.
Izrādās, jūsu uzņēmums izmantoja tās ķimikālijas - cik - divdesmit gadus?
Vai varbūt pat ilgāk?
Tolaik nezināja, ka tās ir bīstamas.
Tā tas vienkārši tika darīts.
Bet tas nav iemesls tagad aizbiedēt cilvēkus no Ērihārboras, vai ne?
Pazemināt nekustamā īpašuma cenas. Zaudēt darbavietas.
Nedomāju, ka pilsēta būtu jums pateicīga.
Vai tie būtu draudi?
Nav jābūt draudiem. Tā var būt izvēle.
Jūs esat viņas vecāki. Jums jāsavalda sava meita.
Kā tad. Kā tad.
Es uzrakstīju savai redaktorei
un pieprasīju štatam piešķirt piekļuvi čupai dokumentu.
Jā?
Tēta tā laika pieraksti nesakrīt ar Grānta stāstīto.
Cerēsim, ka Strata ir atstājusi daudz dokumentālu pierādījumu.
Jā, cerēsim, ka to izskatīšana neprasīs mūžību.
Pacenties izskaidrot Hildei, kas ir birokrātija.
Domā - darījām pareizi, ļaujot viņai publicēt?
Lūk, arī viņa. Kas jauns?
Es to rakstu publicēju jau vakar vakarā, un neviens to nelasa.
Kā ir ar Doniju un Spūnu?
Avīze viņiem vairs nerūp.
STRATA PREZIDENTS APLIECINA SAISTĪBU AR NOPLŪDI
Domāju, ka viņi uz mani dusmojas.
Vai atvainojies viņiem par to, kas notika šerifes departamentā?
Jā, viņiem tas noteikti likās biedējoši.
Jā, viņiem nav tēta, kurš trīsreiz ir ticis arestēts.
Jauki. Jā, ļoti patīkami.
Man likās, ka raksta publicēšana to atrisinās.
Strata nevar viņiem kaitēt, ja patiesība ir atklāta.
Man šķiet - tavus draugus vairāk satrauc kaitējums no tavas, nevis Strata puses.
Tad ko man darīt?
Uzklausi viņus! Parādi, ka nožēlo.
Zini? Tagad vairāk pievērsies saviem draugiem, ja? Uz brīdi.
-Jā, vai tad nav skolas gara… -Gara nedēļa.
Skolas gara nedēļa vai kas tāds?
Runājot par to - kāpēc neesi ģērbusies skolas krāsās?
Nezinu, vai esi pamanījusi, bet skolas gars man nav tuvs, tāpēc…
Tā ir manējā.
Sveiki, Džunior, atvainojiet, mēs nekādi…
Pag, ko?
-Kas noticis? -Ieslēdz ziņas!
Labi. Jā. Es jums uzreiz atzvanīšu.
Tiešraide no Džonsonu ģimenes saimniecības,
kas tikko pārdota Strata Tech Industries,
jo tās zemē ir atrastas ķimikālijas.
Džuniors saimniecību pārdeva?
Viņš nedrīkst padoties.
Gribu, lai viss ir pilnīgi caurskatāms.
Vienā no mūsu vecajiem objektiem, kur vielas tika glabātas nepareizi,
tika atrastas kadmija pēdas.
Taču mēs nekavējoties brīdinājām varasiestādes
un veicām pilnīgu un rūpīgu sakopšanu.
Viljamsa kungs! Viljamsa kungs!
-Vai sabiedrības veselība ir apdraudēta? -Noteikti nav. Nekad nav bijusi.
-Neticami! -Bet viņš melo.
Jā, viņš kontrolē šo stāstu, vai ne?
Pagriež pa savam.
Mēs šo zemi nopirkām, lai uzbūvētu jaunu glabātavu,
kurā droši uzglabāt jebkādus rūpnieciskos atkritumus.
Tas viss tiek darīts, lai pasargātu Ērihārboru - pilsētu, kuru mīlam.
Pilsētu, kuru tik daudzus gadus esam saukuši par mājām. Paldies.
Kā jūs novērsīsiet noteces?
Viljamsa kungs! Viljamsa kungs! Kad sāksies būvniecība?
Un viss? Izmeklēšana galā?
Tagad neviens neuzzinās patiesību par to, ko viņi nodarīja Džunioram un opītim.
Grānts Viljamss, Strata Tech Industries vadītājs,
apliecināja, ka iedzīvotājiem nav par ko uztraukties.
Laikam aizbrauca pēdējie.
Es zinu, ka tu pārdzīvo, Maka, bet man nebija izvēles.
Izvēle ir vienmēr. Tu pats man to mācīji.
Tu redzēji analīžu rezultātus. Tie bija sagrozīti.
Man bija jāpārdod saimniecība Strata, citādi štats to būtu konfiscējis.
-Es neko nevarēju darīt. -Tā nebija tikai tava saimniecība.
Tā bija mūsu ģimenes vēsture.
Mūsu mantojums, mūsu vārds - viss.
Es par to cīnījos, cik spēka.
Mēs varējām to atrisināt!
Kā? Man nav naudas ūdens attīrīšanai.
Es jau tā gandrīz neko nepelnu,
un, ja kaut viens dzīvnieks ūdens dēļ saslimtu, tā būtu mana vaina.
Ja būtu cita iespēja, es…
Es acu priekšā redzu tava vectēva seju. Man ir sajūta, ka pārdodu atmiņas.
It kā es pārdotu daļu sevis.
Tēt!
Cik daudz laika mums ir?
Līdz viņi pārņems mūsu īpašumu?
Apmēram nedēļa. Varbūt divas.
Man visiem tiem dzīvniekiem jāatrod jaunas mājas.
Aizkavē viņus, tēt!
Aizkavē, cik ilgi vari. Tev jādod man iespēja to atrisināt.
Tagad man ir īsta vara.
Ir jābūt kaut kam, ko varu darīt. Ir jābūt.
Nekad neesmu par tevi šaubījies, meitiņ. Un tagad nesākšu.
-Kas tev mugurā? -Kas ir mugurā tev?
Ko?
Piedod, es nezināju, ka esi tāds puisis. Kam tuvs skolas gars.
Bet tomēr zināji. Savā ziņā. Domāju, ka zināji.
Nu padomā! Esmu futbola komandas kapteinis. Es esmu tāds puisis.
Ak nē!
Es ākstos. Esmu saģērbies futbola treniņam.
Ak dievs!
Vai Emma šovakar būs uz uzmundrināšanu?
Paklau, es zinu, ka izturējos dīvaini, bet viņa ir tava draudzene
un es gribu viņu labāk iepazīt.
Es zinu, ka viņa tev ir svarīga.
Jā, nē, mums viss ir labi. Tāpēc…
-Redzi, tagad tu izturies dīvaini. -Nē!
-Jā gan! -Nē, Ītan!
Tu skaties savas un mammas fotogrāfijas, tēt?
Vai esi ko uzgājis?
Es atradu dažus tā laika Piektās rūpnīcas strādniekus,
bet nevaru atrast nevienu publisku sūdzību par Strata.
Uzņēmuma pilsēta. Cilvēki uzticas.
Jā, bet nevar būt, ka esam vienīgā ģimene,
kam radušās aizdomas, vai ne?
Jā, varbūt esam pirmie, kas par to neklusē.
Pag! Parādi!
-Ko? -Kas ir, Metij?
Oho! Es atceros to dienu.
Tā bija Ričija dzimšanas dienas ballīte lidlaukā.
Tai jābūt pēdējai dzimšanas dienai, ko pavadījāt kopā, vai ne?
Jā. Jā, tā bija.
Jā. Biju aizmirsis, jā.
Tur bija arī Henks Giliss.
Jā, pareizi. Viņš mums izrādīja lidmašīnas -
tā bija Ričija dzimšanas dienas izklaide.
Jā, tas varēja būt tieši pirms avārijas.
Melnā kaste.
Jā.
Vai tu atceries Henku, tēt?
Atceries, vai todien ar viņu runāji?
Vai viņš nešķita par kaut ko satraukts?
Mātei likās, ka šai bildē tu izskaties pēc manis.
Jā, viņai taisnība.
Viņai taisnība.
SKOLAS GARA NEDĒĻA
LAIPNI LŪGTI SKOLAS GARA NEDĒĻĀ!
Čau, draugi! Vai varu palīdzēt?
Protams.
Vari darīt, ko gribi. Šī ir brīva valsts.
Spūn, man patīk tās plecu lietiņas.
Tos sauc par uzplečiem. Un paldies.
Donij, vai šodien tevi izņems tētis?
Vienmēr ir patīkami viņu satikt.
Jā. Viņam ir laiks mani vadāt, kopš darbā viņu pazemināja.
Viņam Strata vajadzēja vadīt veselu kolektīvu,
bet pēkšņi viņi nolēma, ka tas nenotiks.
Saistīts ar vainīgajiem.
Domājat - tas ir mūsu dēļ? Avīzes dēļ?
Nē, Hilde. Domāju - tas ir tevis dēļ.
Tu mums sagādāji nepatikšanas ar lielāko uzņēmumu pilsētā.
Ne tikai ir uzdoti sabiedriskie darbi mums.
Viņi soda manu tēti.
Pagaidi!
Sarauj, Vaļi! Aplaudēsim!
Mums ir Vaļu gars!
Sarauj, Vaļi!
Jā, Vaļi!
Sarauj, Vaļi! Šonedēļ gaidāmas svarīgas spēles -
sākot ar mūsu zvaigžņoto Jaunāko spēlētāju futbola komandu,
un neaizmirstiet par mūsu basketbola komandu,
kas ir ceļā uz vēl vienu satriecošu uzvaru.
DIREKTORE KOLINSA
Vai parakstīsiet sabiedriskā darba lapas? Pierādījumu, ka neizvairāmies.
-Vai noziedznieki mācās koledžā? -Iespējams, ne, Donij. Iespējams, ne.
Jūs neesat noziedznieki. Tikai pieļāvāt kļūdu.
Cilvēki kļūdās.
Ziniet, ja esmu ko mācījusies no tā,
kā pret mani izturējās pēc notikumiem ar manu mammu,
tad to, ka cilvēku izteikumi par citiem ne vienmēr ir patiesi.
Jūsu trijotne, jūsu attiecības - tas ir svarīgākais.
Direktore Kolinsa, vai varat atnākt?
-Uz pāris minūtēm. -Protams.
Klau, draugi, man ļoti žēl.
Es negribēju, lai kāds ciestu, īpaši tavs tētis, Donij.
Neviens stāsts nav tā vērts, lai es zaudētu jūsu draudzību.
Es gribu izdomāt, kā to vērst par labu.
Tu to izdarīsi. Mēs to izdarīsim.
Kopā.
Nu taču! Šādā brīdī ir jāapskaujas. Nu taču!
Paldies dievam! Jau likās, ka esi mani piekāsis.
Nekad. Es tevi vienmēr atbalstīšu, Iza.
Vai es ko iztraucēju?
Nē. Nāc bariņā!
Man nelikās, ka tev patīk uzmundrināšanas pasākumi, Emma.
Tiešām?
Kā tā, Ītan? Vai es tev nešķietu uzmundrinoša?
Briesmīgi, vai ne? Tas viss zilums.
Jā, tev taisnība. Ejam prom!
Pag, tiešām? Uz kurieni?
Ejam! Man ir mašīna.
Čau, Iza!
Čau!
Ko jūs te darāt? Vai uzmundrināšanas pasākums nav tikai vidusskolēniem?
-Mums bija sabiedriskie darbi. -Tiešām? Ko jūs tādu pastrādājāt?
Kriminālu pārkāpumu,
bet ar labu nodomu.
Cēla mērķa vārdā?
Labi, forši. Jā. Mēs tad nu ejam.
Jā, man ir tēta mašīna. Vai jūs, mazie, gribat braukt ar mums?
Varam būt atkritēji kopā.
-Viņa laikam runā nopietni. -Tiešām?
-Mēs brauksim? -Jūs brauksiet, vai kā?
Protams. Mums ir laiks.
SARAUJ, VAĻI!
Stulbi, ka Strata tā sagroza jūsu stāstu.
-Kāds būs jūsu nākamais gājiens? -Vēl nezinām.
Mēs varētu uzrakstīt citu rakstu, bet viņi sagrozītu arī to.
Šķiet, pilsētai ir vajadzīgie varoņi, bet neviens neklausās.
Es negribu būt varone. Es gribu būt reportiere.
Kāda atšķirība?
Mūsu tētis vienmēr saka, ka žurnālista darbs ir būt lieciniekam.
Raksta publicēšana ūdeni neattīrīs,
bet raksts var likt cilvēkiem aizdomāties.
Var iedvesmot cilvēkus mainīties.
Diemžēl Strata balss ir daudz skaļāka par mūsējo.
Bet tādēļ nav jābeidz censties.
Domāju - vienmēr ir kāds, kurš ieklausās.
Kāds, kuram vajag mūs dzirdēt.
Jā, pat ja tagad esat strupceļā, jums jāatrod cits ceļš uz mērķi.
Man laikam ir ideja. Mana mamma ir Grānta palīdze.
Pag, ko?
Un visi viņa faili atrodas viņas datorā.
Manā mājā. Kuras atslēga man ir.
Nezinu. Tu runā nopietni?
Negribu, lai kādam būtu nepatikšanas.
Jā, tā oranžā veste man nepiestāv.
Viss būs kārtībā.
Mēs tikai iemetīsim aci, lai redzētu, vai tur nav kā aizdomīga.
-Galu galā, tas ir mūsu ūdens. -Un es pazīstu savu mammu.
Ja Strata tiešām indē pilsētu,
viņa priecātos, ka visus brīdinām.
Pienāk brīdis, kad ir sev jājautā: "Kas es esmu - zaķpastala vai vīrs?"
Esmu vīrs.
Bet, nezinu, vai tavai mammai nešķitīs dīvaini,
ja ievelsimies pie tevis mājās?
Klau, Iza? Vai tu jau esi iepazinusies ar Ītana mammu?
Nē, Ītans par mani kaunas.
Viņa zina, kas tu esi.
Tā ir laba ideja. Tu esi ļoti gudra.
-Par ko jūs runājat? -Tad mēs varētu…
Pa sētas durvīm. Tieši tā.
Pag! Kas tagad notiek?
Iza, pienācis laiks iepazīties ar vecākiem!
Prātīgi! Prātīgi!
Svarīgs sitiens. Prātīgi!
Nenodari man to! Nenodari man to! Ak vai!
Met pie malas to direktores amatu un kļūsti par profesionāli!
Neuztraucies! Savu naudu varēsi paturēt.
-Sveiki! Ko piedāvāt? -Jauki.
Paskat, kas atnākusi!
-Vienkārši pamāj! -Nē.
Tas nav nekas tāds. Nav ko uztraukties.
Kima!
Frenk!
Kā tev klājas?
Labi, ņemot vērā apstākļus.
Zini, kopš tu mani atlaidi.
Jā, tas.
Paklau, Frenk, tu mani pazīsti.
Tu zini, ka es to negribēju darīt. Uz mani izdara spiedienu.
Ir daudz uzraugu, daudziem jāizpatīk.
Tas pieder pie priekšnieka statusa.
Jā, tā ir.
Vienmēr esmu gribējusi vairāk atbildības.
Diez vai apzinājos, cik sāpīgi būs, ja tiks sāpināti mani cilvēki.
Paklau, tu strādā lieliski. Es noteikti negribu tev stāties ceļā.
Labi.
Tad atgriezies!
-Tu runā nopietni? -Tu zini, ka jā.
Es sāku izmeklēšanu pret Strata, un man vajag kādu, kam varu uzticēties.
Raterfords lai iet pie velna.
Paklau!
Ja gaidi, ka es lūgšos,
mēs te būsim visu vakaru.
Nu labi, labi.
Es to apdomāšu, priekšniece.
Klau, vai palīdzēsi man sakaut to haizivi? Viņa mani sabāzusi maisā.
Paturi! Paturi!
Mētelis nost.
Zini, es vienmēr vainoju sevi par zaudēto laiku.
Ka nerunājām viens ar otru.
To viņam nodarīja Strata.
Zinu, mīļais.
-Mamm? Tu esi mājās? -Esmu te, mīļais.
Sveiki!
Tu man neteici, ka būs ciemiņi.
Mamm, es tev jau stāstīju par Iziju.
Viņas vecāki ļāva man palikt pa nakti toreiz,
-kad jūs ar tēti… -Kliedzām viens uz otru?
Es gribēju teikt "runājāties", bet jā.
Vārdu sakot, tā ir viņa. Tā ir mana meitene Izija.
Tu esi mana meitene, un tā ir mana mamma.
Priecājos iepazīties, Delukas kundze.
Džīna. Vienkārši Džīna. Lieliski, ka beidzot mūs apciemo.
Tāda ir jūsu māja?
Tā ir tik tīra un jauka.
Paldies.
Es, protams, nedomāju, ka tā būs netīra.
Tā vienkārši ir ļoti jauka.
Jūs esat burvīgi. Tiešām.
Nāciet!
Vai varu paņemt tavu mēteli?
Paldies.
Mēs ēdīsim vistas pīrāgu.
-Man garšo vistas pīrāgs. -Labi.
-Ceru, ka esat izsalkuši. -Jā, esmu badā.
Tas ir Ītana mīļākais ēdiens.
Paskat! Kā jums gāja skolā?
Labi. Nu ziniet, kā vienmēr. Cik nu labi skolā var iet.
Parole.
LŪDZU IEVADĪT PAROLI
Pasteidzies, Hilde! Ik pēc 30 sekundēm parole mainās.
Draugi, vai esat droši, ka mums tas jādara?
Ak dievs!
-Esam jau tik tālu. -Pilsētas liktenis…
-Raksti iekšā, Hilde! -…ir mūsu rokās.
Labi.
DROŠĪBAS BRĪDINĀJUMS
SŪTA ATRAŠANĀS DATUS
BRAUKT UZ
Ko?
BRAUKT UZ
Ko mēs vispār meklējam?
Skatieties!
Tas pats cilvēks, kura portrets bija savrupmājā.
Grānta vecmāmiņas uzvārds bija Vudrafa.
Viņam ir jābūt savrupmājas īpašniekam.
Es zināju. Tā vieta oda pēc iluminātiem.
-Pag! -Kas ir?
Lisko.
Virzieties pa norādīto maršrutu!
Kāpēc te ir faili par manu ģimeni?
VAŠINGTONAS ŠTATS, AUTOVADĪTĀJA APLIECĪBA ŅUJORKAS ŠTATS
LAULĪBAS APLIECĪBA
Te par mums ir viss.
DZIMŠANAS APLIECĪBA ZELTA STUNDAS HRONIKA
Tas ir upuru saraksts.
Tas nav upuru saraksts. Nebiedē viņu!
Mūs novāks. Visus.
Še! Ierakstiet zibatmiņā! Vēlāk tiksim skaidrībā.
KOPĒ FAILUS
Mums ir problēma.
Ir jauki atkal būt Ērihārborā. Ītanam tās ļoti pietrūka.
Saprotams.
Zinu, ka tevi apkaunoju, mīļais, bet tu pats viņu šurp atvedi.
Jā, tad laikam esmu to pelnījis.
Ko darīsim?
Nezinu. Varbūt nekas nav.
-Sveiki! -Sveiki!
-Vai viss kārtībā? -Atvainojiet, ka tā iebrāžos.
Telefonā saņēmu dīvainu drošības brīdinājumu. Nolēmu piebraukt.
Kā varu palīdzēt?
Laikam jāapskata jūsu dators.
KOPĒ FAILUS
Mums jāiet.
Nē. Pārtraucot lejupielādi, sabojāsim failus.
Hilde, nav laika.
Sveiki, bērni!
Mamm, paklau! Mamm!
Mēs ļoti atvainojamies.
Jā.
Labi, jā. Paldies.
Labi. Vēlreiz atvainojiet! Atā!
Hilde zaga datus no Strata serveriem.
Met! Kas notiek ar mūsu bērnu?
Jā, zinu. Viņa tiešām ir pārkāpusi robežas.
Viņa redz tikai savu mērķi
un vairs nesaprot, kas ir labi, kas - slikti.
Jā.
Tā nebija viņas vaina.
Ko tu gribi teikt?
Tā bija mūsu ideja. Mēs viņu iedrošinājām. Es, Ītans un Emma.
-Tev jau nu vajadzēja saprast. -Labi, bet Strata ir faili par mums.
Hilde teica - par visu mūsu ģimeni.
Mūsu fotogrāfijas, viss.
Pag! Tu skaidri zini?
Vai tev ir pierādījumi?
Mēģinājām iegūt, bet pazaudējām zibatmiņu.
Nu padomājiet! To teica Hilde.
Viņa par to nemelotu.
Jā, to mēs zinām.
SVEICAM MĀJĀS OPĪT
Sveika!
Nenāk miegs?
Nāc! Apsēdies!
Man neizdevās, opīt.
Vai dieniņ! Par ko tu runā?
Es tā pūlējos, iekūlos nepatikšanās,
tikai lai pierādītu, ka tev to nodarīja Strata.
Es gribēju, lai tev kļūst labāk, bet…
man neizdevās.
No tā nebija nekāda labuma.
Hilde, mīlulīt!
Bija labums.
Esmu tikai vecs vīrs no mazpilsētas,
kurš tirgoja velosipēdus un 40 gadus nodzīvoja vienā dzīvesvietā.
Man likās, ka mana dzīve ir nenozīmīga.
Man likās…
ka, izņemot jūs, manu ģimeni,
citiem es varbūt nebiju diez ko svarīgs.
Bet tu man parādīji, ka nesvarīgu dzīvju nav.
Jo, ja mans stāsts var kādam palīdzēt,
tad… tam ir nozīme.
Tāpēc turpini darboties, Hilde!
Turpini stāstīt savu stāstu!
Paldies, opīt.
Es tevi mīlu.
Es mīlu tevi.
Kas tas ir?
Kad tavs tētis… Kad tavs tētis bija tavā vecumā,
viņš negribēja, ka izlaižu viņu skolas priekšā.
Man bija jāpiestāj uz stūra, un viņš skrēja pie draugiem.
Bet viņš vienmēr atskatījās.
Un, kad viņš atskatījās, es darīju šādi.
Un tā viņš zināja, ka es viņu mīlu.
Pat no attāluma.
Jā, tieši tā.
Es tikai… Es nezinu, ko darīšu tālāk.
Nāc palasi kopā ar mani!
Čērčils lasīja arī bombardēšanas laikā.
Vai zini, kas bija Vinstons Čērčils?
Mazliet.
Otrā pasaules kara laikā viņš bija Anglijas premjerministrs.
Bet šī grāmata ir par viņu, un tur ir arī daudz par viņa meitu Mēriju.
Kara laikā viņa viņam ļoti palīdzēja.
-Kā es un tētis? -Man šķiet - ļoti līdzīgi kā tu un tētis.
ŠERIFEI TRIPAI DŽONSONEI III SLEPENA INFORMĀCIJA
STRATA ZINĀJA
JAUNA VĒSTULE SLEPENA INFORMĀCIJA
Apžēliņ…
Šodien ir 1987. gada 20. septembris.
LAIPNI LŪDZAM ĒRIHĀRBORĀ. STRATA TECH INDUSTRIES
SLEPENA INFORMĀCIJA - SVARĪGI
Nosauciet, lūdzu, savus vārdus!
Ak dievs!
Henks Giliss, izmēģinājumu pilots.
Arturs Konvejs, gaisa satiksmes dispečers.
Un jūs uzskatāt…
Nāc! Paskaties!
Mums atsūtīta slepena informācija no anonīmas e-pasta adreses.
Kas tur teikts?
Nu, noskaties!
Nosauciet, lūdzu, savus vārdus!
Henks Giliss, izmēģinājumu pilots.
-Sema tētis. -Jā.
Arturs Konvejs, gaisa satiksmes dispečers.
Kas?
Jā, tas…
Jā, Arturs Konvejs.
Strādāja kopā ar Henku.
Un jūs uzskatāt, ka mūsu izmantotais hermētiķis
negatīvi ietekmē veselību.
Jā. Tāpēc esam te.
Es noklausījos uzņēmuma vadītāju sarunu, ka vainīgs ir kadmijs.
Ka veiktas pārbaudes un tas esot toksisks.
Un tā varētu būt. Ir saslimuši daudzi, kas strādāja ar pārklājumu.
Strata beidza izmantot kadmiju 70. gados, bet šis video ir uzņemts 1987. gadā.
Tas ir pierādījums, ka viņi meloja.
Viņi turpināja to izmantot, lai gan zināja, ka cilvēkiem tas kaitē.
Kā tieši jūs to vadītāju sarunu noklausījāties?
Es drauga bērnam rādīju jaunās lidmašīnas.
Laikam viņi mūs neredzēja.
Tēt, tas būs bijis Ričijs.
IEDVESMOJOTIES NO JAUNĀS IZMEKLĒJOŠĀS ŽURNĀLISTES HILDES LĪŠAKAS REPORTĀŽĀM
Tulkojusi Aija Apse