Ach jo.
SYLOVA KOLA
- Čau. - Pěkný.
- Je to trochu směšný, ale…
No, kde jinde si můžeme promluvit bez dětí?
- Samozřejmě v dětským pokoji. - Jasně. Jaká ironie.
Hele. Odeslal jsem ten vzorek vody z ostrova.
Doufám, že zjistíme, jestli je nebezpečná, nebo ne.
Neměli bychom to nahlásit, nebo…
Ne.
Ne. Měli bychom počkat, až budeme vědět, čemu čelíme.
- Dobře. - Neměl jsem ji tam brát.
Fakt byl to hloupej nápad.
- Bylo to nebezpečný. - Hej.
- Nevím, co jsem si myslel. - No tak. Pojď sem.
Ke mně.
Ach jo.
Podobáte se jako vejce vejci.
Jo, proto bych jí měl jít příkladem.
Vážně. Řekli jsme, už žádný Richie, že to pro ni není dobrý.
A já ji vezmu na honbu za jeho 30 let starým tajemstvím.
- Měl jsem zůstat doma s tátou. - Ne.
Kdyby se jemu nebo Ginny něco stalo, neodpustil bych si to.
Ale nestalo. Nic se jim nestalo.
Myslím, že jsi teď pod velkým tlakem.
Budeš v pořádku?
Jo, Bridge, no tak.
Budu v pohodě. Dobrý.
Hej, no tak. Budu v pořádku.
Pojď. Měli bychom se tam vrátit.
- Ginny! - Co děláš? Dost!
- Bože. - Je to moje.
- Dost. Fakt. - Musíme?
Hej, co děláš? Vrať mi to. Přestaň!
Běž pryč od té vody.
Možná je otrávená.
Hilde?
Myslím to vážně.
Vážně? Otrávená?
Na ostrově něco do té vody vytékalo.
Možná proto je Walter nemocný.
Nesmí to působit i na tebe.
Znamená to, že si nemusím čistit zuby?
Moment. Než tátovi přijdou ty výsledky,
budeme pro jistotu používat tenhle test.
Když tyhle čtverečky ztmavnou, máme problém.
Když budou světlý, je to dobrý.
Ještě tři vteřiny se na to budeš dívat.
Jedna, dva, tři.
Hurá!
Můžeš si vyčistit zuby.
Tak to teda bú.
Mami? Tati?
Mami! Někdo přišel.
Co ty tu děláš?
Hilde, promiň.
Musím tě zadržet.
Hej, Hilde? Kdo tam je? Je všechno v pořádku?
Ještě to neskončilo Kdo bude další?
Neoprávněné vniknutí.
V neděli? Večer před školou?
To je…
Co říkají právníci, když si myslí, že lžeš?
- Domněnka. - To je domněnka.
Jestli mě budete fotit, tak prosím z té hezčí strany.
Omluvíte mě na chvíli?
Ten ostrov je soukromý pozemek.
Snažím se přijít na to, jak jste se tam dostali.
Haló? Ta loď tam nedoplula sama.
Mám povolení k plavbě, ale řidičák na loď ještě ne.
Takhle to nefunguje.
To já tam děti vzal.
Měl to být vzdělávací výlet do přírody.
Nemohli jsme vědět, že je to soukromý pozemek.
Majitelé bohužel tvrdí něco jiného.
Patří to Wott Managementu.
- Trip. - Já vím. Věř mi.
Rozhodně nechci být na jejich straně.
Ale dodali nám nevyvratitelné důkazy o vašem vniknutí.
Všechny děti zaplatí pokutu.
Matte, protože ty jsi dospělý,
možná budou chtít podat žalobu.
Počkej. Jaké mají důkazy?
Tenhle dron.
Ten jsem nikdy neviděla.
- Kde jste vzali dron? - Je to můj dron?
MAJETEK MICHAELA DAVISE
Řekl jsem, že ho najdeme.
- Je náš. - Vlastně je to důkaz.
Ještě ti ho nemůžu vrátit.
Natočili jste se mým dronem, jak porušujete zákon?
Zlato.
Promiň, že nemůžeme ke mně do pokoje jako normální lidi.
Jen… Chtěla jsem s tebou mluvit v soukromí a to je u nás doma doslova nemožný.
To je dobrý. Co se děje? Zněla jsi naštvaně.
Emma mi řekla, že se jí líbím.
Jako „líbíš“ líbíš?
A cos jí odpověděla?
No, nevím, nic. Nevěděla jsem, co mám říct.
A pak jsme si všimly, že zmizel děda, takže…
Takže co? Ty se se mnou rozcházíš?
Cože? Ne. Teda, jen nevím, co mám dělat.
Řekni jí, že chodíš se mnou a že se ti nelíbí takhle.
Nechci se jí dotknout. Je to má kamarádka.
Ne, není.
Chce s tebou chodit, ne být jen kámoška.
Takže kdybychom spolu nechodili,
- nebyl bys můj kamarád? - Ne.
Připadá mi, že chceš, abych si vybrala mezi ní a tebou.
No, líbíš se jí.
Takže si myslím, že…
…jo, chci.
A nejsou…
Ráda vám pomůžu napadnout ty pokuty.
No, už jsem v takové situaci jako reportér byl.
Říkám ti, vždycky to vyšumí.
Moment. Nestalo se ti to poprvé?
Tak příště z toho mýho syna vynech, jo?
Promiň.
Nebojte se, tohle nás nezpomalí.
Cože?
Neslyšelas, co řekli? Ten dron mi nevrátí.
- A musíme zaplatit pokutu. - Táta mě zabije.
A co mám říct mámě? Dneska má dvě směny.
- Můžu vám nějak pomoct? - Ne.
Tak jo, vy dva, jdeme.
- Tati, promiň. Nechtěl… - Hej. To je dobrý.
Promluvíme si o tom doma, jo?
Izzy se pořád neozvala. Píše jenom: „Budu doma brzy.“
Ach jo.
To snad ne. Vybrala si špatnej den.
Já vím.
No, máme štěstí, že Kim mohla hlídat.
Počkej. Řeklas jí, ať nic z toho zatím neříká Frankovi?
Dobře.
Asi nevědí, že tam byl.
Hej, Hilde? Hej, pojď sem za náma.
Trip přesvědčila Wott, aby nevznášeli žádná obvinění.
Ale jen když slíbíš, že o tom nic nenapíšeš.
Tati, ne. Snaží se nás umlčet.
- Hilde, já… - Koukni, snažila jsem se.
Ale jsem policistka a vy jste porušili zákon.
Nejsi jen tak nějaká policistka. Jsi šerifka.
Proč jim pomáháš?
Myslíš si, že to tak chci?
Pomáhat nějaké strašné firmě trestat mou kamarádku?
Hele, ráda bych nad tím přivřela oči,
ale tak tohle oddělení nefunguje, už ne.
Koukni, nechci, aby ses přestala vyptávat a hledat pravdu,
ale udělala jsi nezákonnou věc. Ať se ti to líbí, nebo ne, má to následky.
To chápu.
Jo, zaplatíme tu pokutu.
Ale reportáže psát nepřestanu.
Izzy ještě neodepsala.
Poslala jsem jí asi deset zpráv.
Musíme Hilde zakázat napsat tu reportáž o ostrově, ne?
Ať už tam dělají cokoli, nechtějí, aby se o tom mluvilo.
Víš co? Před 15 lety bych strávil noc ve vězení,
než bych pustil takový příběh.
Nevíme, čeho jsou ti lidé schopní.
Buďme opatrní.
Hej! Pardon. Copak nevíš, kolik je hodin?
Do háje, kde jsi byla?
Tvoji sestru odvedli na policii.
Nevěděli jsme, kde jsi.
Teda, super. Tak to shrnu. Zatknuli Hilde, a já mám potíže, že jsem se vrátila pozdě?
- Nemáš potíže kvůli Hilde. - Ne! Měla jsem hroznej večer.
A tady není žádný soukromí, nemůžu si ani s nikým promluvit!
Netušíte, s čím se teď potýkám!
Chceme vědět, s čím se potýkáš. Dělali jsme si o tebe starosti.
Dobře, mami, promiň, ale nenašla jsem vás a věděla jsem, že to bude rychlý,
a musela jsem vidět Ethana a…
To je dobrý. My jsme jen… Jsme rádi, že jsi v pořádku.
Dobře?
- Jo. - Báli jsme se.
Jo, Iz. Je to dobrý. Hele…
Promluvíme si o tom ráno, jo?
Jo.
Mami, tati, nemohla bych se přestěhovat do podkroví?
Prosím? Chápu, že se teď zlobíte,
ale už nejsem dítě
a vážně potřebuju mít víc soukromí.
Co to děláš?
- Máma s tátou řekli, že můžu spát nahoře. - Jako dneska?
Ne. Už napořád.
Hele, Hilde, už jsem na střední, víš? Bude to teď jiný.
Ale já nechci, aby to bylo jiný.
Vím, že si myslíš, že je moje novinařina někdy otravná,
ale bez tebe bych to nezvládla.
Dobrý novináři se dívají na věci z obou stran
a přemýšlejí o pocitech ostatních.
Na to já někdy zapomínám.
Ale ty nikdy.
Šerifko Johnsonová, prohlédl jsem si ten záznam z dronu.
Samozřejmě.
Našel jsem něco, co jste možná přehlédla.
Na ostrově byl ještě někdo.
Sakra, Franku.
Mimo službu a bez povolení je to neoprávněné vniknutí.
Ze své nezávislé pozice vám musím říct,
že je pro vaše oddělení přítěží.
Ve vší úctě, vy ho neznáte jako já.
To máte pravdu…
…proto to dokážu lépe posoudit.
Chová se neprofesionálně a neukázněně.
Chtěl jsem to napsat do hlášení, ale po tomhle ho musíte propustit.
Teda. Počkejte chvilku.
On touhle prací žije.
Možná to teď tak nevypadá,
ale je to dobrý policista.
Zná místní lidi líp než kdokoli jiný.
Sice jsme měli rozepře, ale překonali jsme je.
Nemůžu ho propustit.
Podívejte se. Vím, že chcete mít pocit, že tu nad tím máte kontrolu.
A věřte tomu, nebo ne, chci, abyste uspěla.
Udělejte, co musíte.
Když to neuděláte, tak budete vypadat stejně zkorumpovaně jako váš předchůdce.
Ne, opravdu.
Ví o mně všechno. Nic před ní neschovám. Tečka.
Zjistí to. Když jí koupím dárek, najde ho.
Ne, pořád někde pátrá.
Pořád čmuchá ve všech mých věcech.
No, někdo tu musí pracovat,
takže se uvidíme později.
Když si dělám poznámky, tak bezdůvodně čmárám trojúhelníky.
V obchodě jsem viděl pero,
- co naskenuje písmena… - Jako z budoucnosti.
…a pak je vloží na jinou stránku.
Hele, vím, že to včera bylo hrozný.
To bylo. Díky, že to říkáš.
Ale nejspíš můžeme bez dalších potíží dál sledovat ty stopy.
To myslíš vážně?
- Myslí. - Jasně, že myslí.
Jen přimějeme lidi, aby používali moji sadu na testování vody
- a pak prostě… - Vezmu tu nabídku.
Cože?
Udělám nějaký veřejně prospěšný práce
a nebudu psát nic o Wott Managementu
a tím to všechno skončí.
Taky to vezmu. Na vězení nejsem stavěný, Hilde.
Jsem spíš citlivý, umělecký typ.
Nemůžou nám zabránit napsat tu reportáž. Je to pravda.
Promiň. Neudělám to.
Já taky ne.
Jak jim tohle můžete dovolit?
Jsme tým.
Zpátky do práce.
Cos napsal do sedmičky?
ZAPOMEŇTE SE V KNIZE
Nenápadný, Lisková.
Čau.
Já nekoušu.
Čau.
Já…
Mám tě fakt ráda, víš? Ale…
…prostě…
…nevím, jestli zrovna takhle.
Ale…
…jsi asi ta nejhustší holka, co znám.
Kdybys mi řekla, ať se ostříhám
a obarvím na fialovo a dám si na obličej tetování, tak bych to asi udělala.
A…
…opravdu nechci, abys mě nesnášela
nebo si myslela, že jsem strašně nudná.
Když jsem s tebou…
…mám ráda sama sebe.
A tak se normálně necítím.
Nebo jen málokdy.
Promiň. Já jen…
Ethan mě naštval, když naznačil,
že by se mnou nekamarádil, kdybychom spolu nechodili.
Pak jsem si uvědomila…
…že jsem se toho bála u tebe.
Izzy. Pořád budu tvoje kamarádka. Ať se děje, co se děje.
- Nejsi na mě naštvaná? - Jasně že ne.
Teda…
…očividně jsem zklamaná, trochu.
Nejspíš jsi našla svou oblíbenou verzi sama sebe.
Chceš, abych ti dovolila se jí stát.
Tak ti to povoluju. Jasně.
Testovací sada. Nedovolte jim znečišťovat město.
Čau. Testovací sada. Nedovolte jim znečišťovat město.
Ahoj. Vezmi si testovací sadu.
Vím, že to je hrozný, ale v horách jsou sudy
a z nich to uniká tady do jezera.
Umře všechno, čeho se ta voda dotkne, takže musí být toxická.
Je jenom otázkou času, než se ta voda dostane až k nám.
Jestli nepřijdeme na to, co tam skrývají,
může to ohrozit celé město.
Vezmi si testovací sadu. Nedovol jim znečišťovat město.
Hilde, nemůžeš si tu jen tak otevřít obchod.
Ví pan O'Hara, žes to z knihovny vzala?
Paní ředitelko, lidi musí vědět,
- že můžou onemocnět. - Hilde, naše voda je v pořádku.
Vy tomu nerozumíte.
Odvlekli nás na stanici, dali nám pokutu
a vyhodili nadporučíka Briggse za to, že nám pomáhal.
Cože?
Copak vám Frank nic neřekl?
Příště mě musíš požádat o povolení, než si takhle zabereš školní chodbu.
Já…
Musíš přemýšlet o následcích, než se do něčeho pustíš.
Děkuju.
Odnes to zpátky do knihovny.
JE VAŠE VODA TOXICKÁ?
- Dobrý den, pane Johnsone. - Co potřebuješ?
Promiň mi, co jsem řekla.
Díky. Toho si vážím.
Snažím jsem se přimět lidi ve městě testovat vodu,
aby věděli, jestli je toxická…
Hilde, nešiř po městě paniku. Bože!
Trip, ale já vím, co jsem viděla.
Něco tam vyhazujou, jen nevím co.
Je to soukromý pozemek. Možná tam něco staví.
Nemůžu je obvinit bez důkazu.
Uvěřila jsem ti tenkrát se sídlem paní Woodruffové, pamatuješ?
A nakonec to pro mě byla jen ostuda.
Tak seženeme důkaz.
Tohle je pro tvýho tátu. Bydlí blíž ostrova než ostatní.
Jestli v té vodě něco je,
- dostane se to nejdřív k němu. - Hilde.
Táta má už tak dost starostí.
Nechci ho stresovat něčím,
co se možná ani nestane.
Hele, vím, že už nemůžeš být mým zdrojem.
A asi by byl pro tebe konflikt zájmů, kdybys byla moje kamarádka.
Ale já budu mít vždycky na srdci pravdu a správný jednání.
A tebe.
Nechci, aby se vám s tátou něco stalo.
- Čau. - Ahoj.
Jsi v pořádku?
Ani ne.
Tak tohle teď děláme?
Máme před sebou tajemství?
Proč jsi mi to prostě neřekl?
Musela jsem se to dozvědět zrovna od Hilde.
Víš, jak těžký je tvářit se neutrálně
v přítomnosti nejmladší agentky CIA na světě?
Kdybych ti to řekl, byla by to pravda. Nebyl jsem připravený.
Pokazil jsem to.
Promiň.
Omlouváš se? Proč?
Zasloužíš si někoho lepšího.
Někoho, na koho se můžeš spolehnout,
na koho můžeš být hrdá.
Ne někoho, koho vyhodili hned z první práce.
No, ty ale nejsi jen tak někdo.
- Jsi můj snoubenec. - O to je to horší.
Dávno předtím jsi byl Kakabus Frankie.
Ten nejsmutnější prvňák na světě,
co plakal pokaždé, když ho máma vysadila u školy.
Tohle mi má pomoct?
Jsme kamarádi už víc než 30 let.
Viděla jsem všechny tvoje podoby
a všechny se mi líbily…
…i Kakabus Frankie.
Můžou tě vyhodit ještě stokrát. Nikdy se za tebe nebudu stydět.
Jsi v pohodě?
Jo, jsem.
Jen… Jak je možný, že lidi nechtějí znát pravdu?
Odhalili jsme tak velkou věc a oni to ani nechtějí slyšet.
Jako by ani nechtěli vědět, že se děje něco špatnýho.
No, myslím, že máš pravdu.
Kvůli špatným zprávám…
…se lidi cítí bezmocně, ne?
Nemají pocit, že můžou něco změnit.
Tak to nechtějí vědět.
To proto jsi mi nechtěl pomoct zjistit, proč je děda nemocný?
Jo, možná.
Víš, asi máš pravdu.
Asi jsem se bál, že ať zjistíme cokoli,
nedokážu mu pomoct.
Ano, bál jsem se o tom přemýšlet,
položit si tu otázku, ale ty ne.
Kéž bychom se na to mohli dědy prostě zeptat.
Jo.
Jít s ním nějak zpátky v čase.
Mám pocit, že zná odpověď. Jen nám to nemůže říct.
Jo, ale vím, že to je hloupej nápad.
Ne. To vůbec není špatný nápad.
- Počkej. Tati, co je? - Koukni, co jsem udělala.
To je obrázková kniha o mých dobrodružstvích s dědou ve městě.
Pěkná. Dobrá práce.
DĚDA
Co je?
Hledám jednu reportáž, co jsem napsal před lety v New Yorku.
Tehdy ještě děda nebyl nemocný, tak jsem si to nespojil. Ale…
Je to o jedné léčbě… Jmenuje se to reminiscenční terapie.
Pomáhá lidem s demencí si vzpomenout na minulost.
Tady to je.
Podívej se na to.
Revize reminiscence: léčba demence minulostí
V San Diegu byl domov důchodců,
co pro pacienty postavil městečko ve stylu 50. let.
Napodobili jejich minulost, a tak jim oživili vzpomínky.
Asi bychom měli něco podobného udělat pro dědu.
- Jakou vzpomínku vybereme? - Nevím. Co myslíš?
V obchodě s koly byl několikrát.
A na náš dům je až moc zvyklý. Co myslíš?
Ginny!
Ginny, přines sem dolů tu knihu!
Ginny vyrobila knihu o svém výletu s dědou do města.
Ukážeš mi ještě tu knihu?
Ne. Ne. Šli jste na pláž?
Co je tohle?
To je restaurace. Děda tam chodíval.
Ukaž mi to. Počkat, to je…
…to je Scoglio's?
Jo, je. To je Scoglio's. A jejich červený kostkovaný ubrus.
Často jsme tam s dědou chodili, když jsem byl malý. No teda.
Pomohlo by mu, kdybychom to místo napodobili?
To nevím, zlato, ale… Jo, za pokus to stojí.
Řeknu to mámě a Izzy. Dobrá práce, Ginny.
Jo, víš…
…dobrá práce, zlatíčko, vážně.
Dobrá práce.
Dobře.
Podle tátova článku mu musíme dát prostor, počkat, kam nás hovor zavede.
Jo, to je pravda. Není potřeba ho nutit. Tak jo.
Už se pojď koupat, ty moje principesso.
Co dál?
- Já vím. - Těstoviny.
- Otevřu. - Kdo hlídá těstoviny?
Ne. Ty nehlídáš… Bože.
Co tu děláš?
Někdo možná zmínil, že potřebujete pianistu.
- Byla to Hilde. - Jo, to jsem pochopila.
Fakt mě mrzí, že jsem byl takovej pitomec. Já prostě…
Žárlil jsem.
I tak, neměl bys dohlížet na to, s kým se kamarádím.
Já vím. To jsem nechtěl.
Asi jsem si jen připadal ohrožený.
Ale neměl jsem tě nutit si vybrat.
No, naštěstí, Emma byla v pohodě.
Tak…
Asi můžeš být zase můj kluk.
A ještě to chceš, nebo…
- To sis fakt vypůjčil? - Cože? No tak, ne.
No, já… Vlastně jo. Já…
Myslel jsem, že tak líp prodám toho italskýho Billyho Joela,
ale asi spíš vypadám, jako když to můj strejda Sal na Velikonoce přehání.
Teda. Jako bych se ocitl v jiný době.
Jo, o to jsme se snažili.
Jasně.
Měl tvůj děda nějaký oblíbený písničky?
Já nevím.
Jasně.
Už jde! Vítej ve Scoglio's, v té nej restauraci.
- No teda. - Posaď se tady.
Počkej. Ne, koukni.
Přinesu na to lžíci. Přinesu ti lžíci.
- Signore. - Paráda.
- No teda. - Moje oblíbený.
Teda.
Chleba a máslo?
Ne, děkuji.
Proč jsi nás sem nikdy nevzal, dědo? Je to tu skvělý.
Teda. Je to tu hezký.
Omlouvám se, že jdu pozdě. Krása.
Chodil jsi sem s Jane často, Sylvestere?
Víš, se svojí ženou Jane.
Moje Jane to tu nejdřív nesnášela.
Říkala, že jí to tu připomíná společenský kluby
ve West Side v Chicagu.
A já ji sem vždycky dotáhl…
…protože tu měli nejlepší telecí v Erie Harboru.
Vždycky ve světle svíček vypadala nádherně.
Nechápu to. Proč mají všichni takový zpoždění?
Zrovna dneska.
Nebo snad vůbec nepřijdou?
Proč? Co je dneska za den, tati?
Naše rozlučka ze Straty.
Kluky z Pětky povýšili.
- Ty odejdeš z továrny, Syle? - Jo.
- Dali mi tučný odstupný. - Vážně?
Všem v továrně, protože naše oddělení zavřou.
Jsou tohle chlapi z Pětky, dědo?
Jo, a ještě Junior.
Sice nepracoval ve Stratě, ale znal nejlepší místa na rybaření.
Vážně?
A dala Strata peníze vám všem?
Jo. Rozhodli se být velkorysí, když teď všichni přijdeme o práci.
Asi je to tak lepší.
Ten sprej jsem nesnášel. Strašně jsem kvůli němu kašlal.
Počkej. Jaký sprej, tati?
Jakýsi tmel. Stříkali jsme ho na letadla.
- A bylo ti z toho zle? - Ne.
Prohlídnul nás doktor ze Straty.
Řekl, že mě hlava bolí kvůli alergii
na všechen ten prach v továrně.
A tys mu věřil?
Teď už je to jedno.
Vezmu si to odstupné
a otevřu si obchod s koly.
„Sylova kola.“
Co myslíš, Matty?
Myslím, že to je skvělý, tati.
Chci, aby se ti to líbilo.
Ten obchod bude pro tebe, Matty.
Jednoho dne bude tvůj, víš.
Jo, líbí se mi to, tati.
Vážně, moc se mi to líbí.
- Líbí? - Jo, fakt líbí.
Jestli měl děda pravdu, tak Strata věděla,
že ten tmel v Pětce je nebezpečný.
Bude těžký to dokázat u soudu.
- Jo. - Proč?
Dohaduješ se o záměru
ohledně něčeho, co bylo před 50 lety.
Jasně. Strata rozdala tučný odstupný, ale to nedokazuje,
že to bylo kvůli zdravotním potížím v továrně.
Ale proč by to jinak dělali?
No, můj tip?
Aby jim pracovníci z Pětky byli zavázaní.
Protože zavázaní lidé nekladou otázky.
Jasně.
Walterovi se něco stalo.
OBCHOD S OBUVÍ KRÁČEJ DÁL
Má lásko, jednoho dne zemřeš,
ale půjdu hned za tebou
a budu tě následovat do temnoty…
Děkuju, že jste přišli.
Žádné oslepující světlo
ani tunely k bílým branám.
Jen naše pevně stisknuté ruce
čekající na jiskřičku.
Když nebe a peklo rozhodnou,
že mají plno…
Když jsem tě potkala, slíbila jsem ti, že bude všechno dobrý.
Vážně jsem se snažila.
Udělala jsem všechno, co jsem měla,
ale zkrátka to nestačilo.
…do temnoty.
- Když nebe a peklo rozhodnou… - Promiň.
…že mají plno…
Sbohem.
…a rozsvítí svá ne
na tabulích volných míst…
Sbohem, Waltere.
Jestli s tebou nikdo není, když se tvá duše vydá na cestu…
Jsi v pořádku?
…tak tě budu následovat do temnoty…
Jsem. Byl to jenom pták.
Tak tě budu následovat do temnoty.
Ahoj, skautko.
- Co to všechno je? - Výzkum.
Musím zjistit, co bylo v tom tmelu,
kterýmu byl děda možná ve Stratě vystavený.
Zlato, co kdybych za tebe na chvíli zaskočil.
PRÁCE S KADMIEM
Vím, že je to důležitý, ale…
Tvoje mladší sestra teď potřebuje svoji starší sestru.
Jo?
Myslíš, že je Walter v nebi?
To nevím, Ginny.
Někdy se obávám, že si to dospělí vymysleli,
abychom se tak nebály.
Vlastně, já si myslím, že Walter v nebi je.
Někde si tam cvrliká i se svojí ptačí rodinou
a cpe se malou ptačí zmrzlinou na malé ptačí pláži.
Takže jo.
Myslím si, že Walter je v nebi.
Musím se ti omluvit.
Za co?
Za to, že jsem si tě nevšímala, když ses mi snažila něco říct.
Myslela jsem si, že je důležitější to, co dělám já,
jako bych byla chytřejší.
Lidi mi to dělají pořád.
A já to nesnáším.
Slibuju, že už ti to neudělám.
Co je?
Přišly ty výsledky vzorků vody.
V těch sudech je kadmium.
Kadmium je těžký kov. Víš, prozkoumal jsem to a…
…má to spojitost…
…s demencí.
Proto je to s ním chvíli lepší a pak horší. Nejde jen o ztrátu paměti.
Hilde?
Co je?
Tati, podívej.
Kadmium je jedna z látek, které používala Strata.
Prý ho přestali používat začátkem 70. let a bezpečně ho zlikvidovali,
ale co když lhali?
Počkej, to by znamenalo, že mají na svědomí ty sudy na ostrově.
Teda, jestli je to pravda,
tak už to tají roky, možná dokonce desetiletí.
Strata za tím byla celou tu dobu.
Po desetiletí byl Erie Harbor znám jako bezpečné místo,
malé město obklopené přírodou, čerstvým vzduchem a čistou vodou,
místo ideální pro výchovu dětí.
Zpravodaj ale odhalil problém s městskou zásobárnou vody.
Nejméně jedna domácnost odhalila přítomnost těžkých kovů…
PRAMENITÁ VODA PACIFIC ROZVOZ
…a další mohou být brzy v ohrožení.
Zatím nevíme, kdo je za toxickou vodu zodpovědný,
ale byla odhalena spojitost s největší firmou ve městě,
se Strata Tech Industries.
Obyvatelé Erie Harboru si musí položit otázku…
…„Co ještě schovávají?“
Zlato, jestli dědovu nemoc zavinilo kadmium,
nejspíš to už nepůjde zvrátit.
Musí za to zaplatit.
INSPIROVÁNO MLADOU NOVINÁŘKOU HILDE LYSIAK
Překlad titulků: Veronika Ageiwa