Atvilksim elpu?
Mīļā brīvība!
Domājat - viņš mums sekoja?
Diez vai kāds mūs redzēja iekāpjam ēdienu liftā,
kur nu vēl izejam no savrupmājas.
Laikam nesirgstu ar agorafobiju.
Vai ir dīvaini, ka esmu vīlies?
Draugi, mums tur palika mugursomas.
Ko iesāksim ar šo?
Es zinu, pie kā varam vērsties.
Ak vai!
Kas šoreiz?
Vecs lidojuma reģistrators.
Mums vajag tavu palīdzību, lai noskaidrotu, kas tajā ir.
Lūdzu. Tas ir steidzami.
Labi.
Dod!
Kā jūs pie tā tikāt?
Esam ļoti uzņēmīgi.
Jūs man neteiksiet?
Mūsuprāt, kāds cenšas piesegt lidmašīnas avāriju.
Vai vari mums palīdzēt? Neoficiāli.
Lūdzu!
Labi. Tēta paziņa strādā Satiksmes drošības padomē.
Bet pagaidām par šo nevienam ne vārda.
Un, ja izrādīsies, ka tur ir kaut kas nopietns,
jūs man pateiksiet, kur to atradāt, labi?
Tēt! Tēt, tu neticēsi…
Tikai mazliet klusāk, labi?
-Opītis cenšas gulēt. -Skaidrs.
Nu, es atgriezos Vudrafas savrupmājā.
Zini, tur, kur tās dīvainās iezīmētās durvis?
Nāc apsēdies! Gribu tev ko parādīt.
Jā, apsēdies!
Tā, paskaties!
Redzi šos vīrus?
Tie visi ir opīša jaunības draugi.
Es centos dažus uzmeklēt, lai uzaicinātu ciemos pie opīša.
Zini, lai viņu uzmundrinātu.
Bet viņi visi ir miruši. Visi.
Visi, izņemot Džunioru.
Miruši?
Jā. Viņi visi ir nomiruši, mīļā.
Man šķiet, ka tev ir taisnība par opīti. Tiešām.
Visi šie vīri saslima pārāk jauni.
Nedomāju, ka tā ir sagadīšanās.
Man gribas domāt, ka kaut kas notika.
Kaut kas šajā pilsētā viņus ietekmēja. Dažiem varbūt pat kaitēja.
Jā. Te ir stāsts. Man šķiet, ka tev tas jāizmeklē.
Varbūt tas palīdzēs opītim.
Es to darīšu.
Es to varu labot.
Es zinu, ka varu.
Pag! Pag, pag!
Ko tu gribēji teikt, kad ienāci?
Jā. Mēs ar Doniju un Spūnu aizgājām uz to savrupmāju
un ar ēdienu liftu nobraucām pagrabā.
Tur bija lidmašīna, mēs paņēmām melno kasti,
kāds mūs gandrīz noķēra, un tad es pazaudēju mugursomu.
Pag! Ko?
ASV GAISA SPĒKI JAKAMU LIDOTĀJI
3. LĪMENIS ĪPAŠA PIEKĻUVE
LIDOJUMA REĢISTRATORS NEATVĒRT
TAS NAV GALĀ KURŠ VĒL?
IZIJA 14 - IZIJA ZIEMASSVĒTKOS IZIJA 13 GADOS
Joprojām neticu, ka esi šeit.
Tas tiešām esi tu?
Tā. Pasaki man to, ko zinātu tikai īstais Ītans.
Reiz es tev parādīju video ar kaķi,
un tu par to smējies līdz elpas trūkumam
un pēc tam 20 minūtes no vietas raudāji.
Dikti neveikls brīdis. Tev.
Vai ir dīvaini būt atpakaļ?
Mazliet. Bet vairāk tomēr superīgi.
Nu, mammas un tēta attiecības nav spožas.
Jā. Man žēl.
Nekas. Man ir prieks, ka te sēžu kopā ar tevi.
Labi.
Tikai dod ziņu, ja viņi no tā reģistratora ko izvilks.
Jā.
Un paldies, tēt.
Es to novērtēju.
Zini, būdams policists, tu galīgi nemāki izsekot.
Piedod!
Un es atvainojos, ka zaudēju savaldību.
Tu acumirklī izdarīji vissliktāko secinājumu, Frenk.
Es tevi nekad nekrāptu.
Bet tu pamestu Ērihārboru, neparunājusi par to ar mani.
Es būtu ar tevi parunājusi.
Kāda būtu tava atbilde?
Uz labu darba piedāvājumu? Jā.
Forši.
Paklau, ja gribi ko teikt…
-Frenk, pasaki, kā tu jūties. -Kā es jūtos?
Es vēlos, kaut visu šo laiku nebūtu nēsājis līdzi gredzenu,
gaidot īsto brīdi, lai tevi bildinātu.
Ko?
Frenk!
Pag, ne…
Tu brauksi prom? Nopietni? Tā vienkārši…
Kā jums iet ar ziņojumu?
Vai nepieciešama piekļuve vēl kaut kam?
Vispār esmu gandrīz pabeidzis.
Bet baidos, ka jums varētu nepatikt daži secinājumi, ko grasos iekļaut.
Es tiešām domāju, ka mūsu darbs uzlabojas.
Pārmaiņas ir lēnas, bet mazpilsētās viss notiek lēnāk.
Domāju, ka rīkojāties pareizi, atlaižot tos padotos.
Likās svarīgi dot signālu.
Jā, tāda rasistiska uzvedība ir nepieņemama.
Pat mazpilsētās, kā pati sakāt.
Bet tas, ka tas vispār notika, liecina par necieņu pret jums kā vadītāju,
ar ko jūs, iespējams, netiekat galā. Tā stāv pāri visam.
-Rasisms ir diezgan izplatīts. -Nepārprotiet,
bet varbūt šī pilsēta nav jums gatava.
Es pateicu ko smieklīgu?
Atvainojiet! Man tikai likās, ka turpināsim runāt aplinkus.
Jūs strādājat labi. Es tikai centos palīdzēt.
Kā? Palīdzēt man aiziet?
Jūs te neesat bijis pietiekami ilgi…
lai zinātu, ka es tā nedaru.
Ir jābūt kaut kam, kas šos vīrus vieno. Kaut kam, kas viņus padarīja slimus.
Vai viņi visi pieskārās šai fotogrāfijai?
Es tikai gribu teikt - varbūt to drošības pēc vajag dezinficēt.
Katram ir jāizvēlas trīs vārdi. Jāiedziļinās viņu dzīvēs.
Jāmēģina ieraudzīt trūkstošo saikni.
Vai kāds tev ir nozadzis drēbes, vai?
Ko?
Dažreiz man vienkārši nav noskaņojuma, skaidrs?
-Čau, kā iet? -Vakar sāku to lasīt
un esmu jau pusē. Tik laba.
Jē! Zini, kad būsi izlasījusi šo,
mums vajadzētu kopā lasīt Lepnumu un aizspriedumus un atdarināt britu akcentu.
"Atļaujiet pateikt, cik dedzīgi es jūs apbrīnoju un mīlu."
Ko?
Nu zini - Dārsija kungs.
Kāds no jaunajiem vēstures skolotājiem?
Labi. Atā!
Pagaidi! Vai tu vēlāk esi aizņemta?
Iedomājos, ka mēs varētu noskatīties kādu filmu.
Iztikšu.
Labi.
Cenšos uzzināt ko vairāk par opīti un viņa draugiem,
bet šķiet, ka tikai maļos uz riņķi.
Tēt, vai tu uzzināji ko jaunu?
Nē, neko.
Bet es vēl gaidu ziņas no dažiem cilvēkiem.
-Man šķiet, ka viņš sācis vairāk trīcēt. -Man arī.
Es runāju par Volteru.
Ei, meitenes! Vai pateiksiet direktorei Kolinsai, ka saņēmu viņas ziņu,
izskriešu darīšanās un tad ar viņu parunāšu?
Ak dievs, mamm! To sauc par īsziņu. Uzraksti viņai,
lai mums nav jāšķērso puspasaule,
lai parunātu ar direktori Kolinsu, un tad atkal jāšķērso puspasaule.
Piedod, ka man patīk īsta cilvēciska saskarsme.
Tev viss labi, Iza?
Tu dari to, ko parasti dari, kad uztraucies.
Ko es daru? Man viss kārtībā.
Zvēru, ka neesmu uztraukusies.
Man ir sajūta, ka vemšu.
Šķita, ka mēs ar Emmu tagad esam draudzenes,
bet pēdējā laikā viņa izturas dīvaini.
Kā domā, varbūt tu viņai patīc?
Es nedomāju vis.
Tātad tu no viņas puses neko tādu nesajūti?
Ko es tādu varētu sajust?
Kas liecina, ka viņa dusmojas? Ko viņa pateica?
Neko. Te draudzīga, te noraidoša.
Vienā brīdī mēs runājamies, un nākamajā viņa mani ignorē.
-Tātad viņa ar tevi runā? -Ak dievs, nē.
Tu nesaproti lietas būtību, Ītan.
Problēma nav tajā, ko viņa saka, bet gan - kā viņa to saka.
-Nu labi. -Nesmīkņā!
Es nesmīkņāju. Tikai domāju, vai nevar būt tā, ka tu to tikai iedomājies?
Iztēlojies ļaunāko? Jo dažreiz tu tā dari.
-Sveika! -Sveika!
-Redzi? -It kā.
Nu taču, vecīt, paskat uz to sīci!
Gribi teikt, ka tas nav smieklīgākais, ko šogad esi redzējis?
Un tie ausu sildītāji?
Man nav ko teikt, vecīt. Ej galīgi!
Ejam!
-Meiteņu grupa. -Forši auskari.
Tev viss labi?
Labāk nekā jebkad.
Ja šī būtu intervija, es teiktu, ka avots melo.
Ne viss grozās ap Zelta Stundas Hroniku
-vai žurnālistiku. -Spūn, pagaidi!
Tu taču zini, ka vari ar mani runāt? Privāti.
Labdien, biedri!
-Vēlāk tiksimies. -Vecīt, ko?
Tāpēc, ka pateicu "biedri"?
Man šķiet, ka viens lielais puika Spūnu apceļ.
Gribu zināt vārdu un adresi. Nosūtīšu dusmīgu vēstuli.
Par Bobu un Teo neatradu neko un tikai dažus rakstus par Keniju.
Šķiet, neviens no viņiem nekad nav bijis internetā.
Labi, sāksim ar mazumiņu.
Esmu sapratusi, ka par savu opīti nezinu gandrīz neko.
Cilvēki ir neizdibināmi, Hilde. Viņiem ir daudz šķautņu.
Vismaz tā bija teikts dokumentālajā filmā.
Jebkurā gadījumā…
Tieši tā. Tāpēc sāksim ar viņu.
ĒRIHĀRBORA UZVAR SOFTBOLĀ
Silvesters Lisko. Mums jāizpēta viss, ko varam par viņu atrast.
Un tad varbūt es atradīšu trūkstošo posmu tur, kur necerēju atrast.
ĒRIHĀRBORAS SKOLA 68
SILVESTERS LISKO
OPĪTIS
Izlasi! Tas varētu būt pavediens.
STRATA TECH DARBINIEKI - BRĪVPRĀTĪGIE UGUNSDZĒSĒJI
Mans opītis strādāja Strata?
Meklēju kaut ko, kas bija kopīgs opītim un makšķerēšanas draugiem
un varēja padarīt viņus slimus, bet atklāju daudz vairāk.
-Jā. -Jā, mēs redzam.
Vai zinājāt, ka opītis bija brīvprātīgais ugunsdzēsējs?
Nē. Nē, es nezināju. Viņš to nebija teicis.
Un to, ka viņš sešas sezonas pēc kārtas vadīja Ērihārboras softbola komandu?
Bija pirmās bāzes spēlētājs.
Tas ir apbrīnojami, Met.
Jā. Tā ir.
Tik daudz kā, ko es par viņu…
Es… Viņš par sevi nestāstīja.
Tāpēc es domāju, ka mēs varētu viņu paaicināt šurp, visu šo parādīt,
un varbūt viņš kaut ko atcerēsies no laika, kad strādāja Strata.
Man šķiet, ka tas ir trūkstošais posms.
Jā, Hilde, es…
Mīļā, tas ir brīnišķīgi.
Tas ir skaists darbs.
Bet tu…
Tu zini, kā opītis dažreiz satraucas un sabēdājas,
ja nespēj atcerēties, vai ne?
-Tā ir. -Jā.
Tā ir. Tas ir brīnišķīgs veltījums viņa dzīvei, izlūk.
Man tikai šķiet, zini, ja viņam to visu noliks priekšā,
iznākums var būt citāds, nekā gribētos.
Bet mums ir jāmēģina.
Es cenšos viņam palīdzēt, un laika ir arvien mazāk.
Labi, jā, varbūt varam viņam to parādīt
-kā jaukas atmiņas? -Jā, bet nevajag izdarīt spiedienu.
Jā, pareizi.
Mēs negribam viņam dot veltu cerību.
Ja izrādītos, ka nevaram viņam palīdzēt.
Kāpēc jūs stājaties ceļā?
Kāpēc jūs man nepalīdzat?
-Mīļā. -Hilde, mēs teicām ko citu.
Ei!
Viss labi?
Es vienkārši zinu, ka varu to atrisināt.
Es zinu, ka varu viņam palīdzēt, bet viņi man neļauj.
Klau!
Zini, viena baigā nūģe man reiz teica,
ka tad, kad jūtas nobijusies,
ja viņai šķiet, ka nekas nesanāk…
zini, ko viņa dara?
Metas līdz ausīm darbā?
Jā.
Tev patīk būt par žurnālisti, jo tev to neviens nav devis.
Tāpēc neviens tev to nevar atņemt. Pat mamma un tētis ne.
Tu vari.
Klau, Hilde?
Hilde, vai nonāksi lejā?
Ko tu te dari?
Tēta paziņai no Satiksmes drošības padomes ir jaunumi.
Viņa izpētīja melno kasti, ko tu man iedevi.
Lidojuma reģistratora oriģinālā magnētiskā lente bija bojāta,
bet laboratorijā izdevās iegūt apmierinošu audioierakstu.
Lieliski.
Vai tas nav lieliski?
Jā, Hilde, tu esi atradusi…
Sema tēta lidmašīnu.
Es noklausījos ierakstu. Pārsvarā sprakšķi.
Nekā pārāk baisa. Šo to es nesapratu.
Bet tajā ir kas tāds, kas jums visiem ir jādzird.
Mēs tikai gribam būt droši, ka tu tam esi gatava.
Labi? Pirmkārt, mēs nezinām, kas tur ir. Otrkārt, tas varētu būt satraucoši.
Sems ir mans draugs.
Un, ja tur ir kaut kas, kas var viņam palīdzēt, es to gribu dzirdēt.
Jā, labi.
Tas ir lieliski, ka gribi rūpēties par savu draugu,
bet mūsu uzdevums ir rūpēties par tevi.
Jā. Ja būs par traku, tad viss.
Es tev neļaušu turpināt. Nekādu iebildumu! Tāds ir plāns, labi?
Labi.
Un atceries: visgrūtāk ir rakstīt par tām tēmām,
kuras tev rūp visvairāk.
Labi?
Labi, tu saprati. Ejam!
Tā.
Visi gatavi?
Nolaisties līdz 2500!
-Kas runā? -Gaisa satiksmes vadība.
Izskatās labi, Henk.
Sapratu, torni. Nolaižos 2-5.
Mohok astoņi-deviņi, atkārto!
Apstiprini nolaišanos līdz 2500, beidzu.
Jā, apstiprinu. Virziens 090… Pag! Uzgaidi!
Te tas ir. Te tas ir. Tam ir jābūt.
Par ko viņš runā?
Uzgaidi, torni! Es griežos apkārt. Man jāpaskatās tuvāk.
Atkārto, Mohok!
Te nu tas ir.
Nespēju noticēt.
Ričijam bija taisnība.
Pag, ko viņš teica?
-Vai viņš teica "Ričijs"? -Ko…
-Jā. -Pag, atvaino…
Henks Giliss pazina Ričiju? Ko?
Mazliet. Mēs visi draudzējāmies ar Semu,
bet es nesaprotu, kādēļ lai Henks te pieminētu Ričiju.
Tāpēc, ka viņam patika lidmašīnas?
Mums visiem patika lidmašīnas. Kā jau bērniem.
Uzgaidi, torni!
Sagatavoju fotoaparātu. Man tas jānobildē.
Mohok, pacelies! Tu esi par zemu.
Pagaidi! Man ir jāuzņem bilde.
Kas tas bija?
Kaut kas nav labi. Dzinējs stājas.
-Met, tas jāaptur. -Mamm, man viss labi.
Tas nedarbojas, Ārt.
Dzinējam nepienāk degviela. Nav variantu.
Mohok, atkārto!
Pasaki maniem bērniem… ka viņus mīlu.
Ei!
Ei, kā tu jūties? Viss labi?
Jā.
Kā tev šķiet, ko Sema tētis meklēja, kad viņa lidmašīna avarēja?
Vai varam no melnās kastes iegūt informāciju par atrašanās vietu?
Nu, es nevaru.
Varbūt kāds zinošāks cilvēks varētu noklausīties audio,
skatoties lidojuma kartē, un veikt aprēķinus.
Jā, bet pilotiem ir jāiesniedz lidojuma plāns…
Te nu tas ir.
…un tas varētu joprojām būt lidostā.
Te tas ir. Te tas ir. Tam ir jābūt.
Sagatavoju fotoaparātu. Man tas jānobildē.
Viņš kaut ko redzēja. Gribēja nofotografēt.
"Ričijam bija taisnība"?
Ričijs būs pateicis Sema tētim, lai kaut ko uzmeklē.
Tad par ko viņam bija taisnība?
Un kāpēc Sema tētis vispār ar viņu runāja?
Bijāt viņa labākie draugi un nezinājāt, ka viņš pavada laiku ar kādu pieaugušo?
Tas ir dīvaini.
-Arī tu pavadi laiku ar pieaugušajiem. -Ar avotiem. Tas ir citādi.
Avots? Man likās, ka esam draugi.
Nezinu.
Jā, nu, toreiz mēs ar daudz ko bijām aizņemti.
Bērnībā tādas lietas ne vienmēr pamana.
Jā, un viņš mēdza būt kluss.
Dažreiz introverts.
Spūns dažreiz tāds kļūst.
Bet vai tad dažreiz…
tā nav ar visiem?
Varbūt tā bija. Varbūt tā bija zīme, ka kaut kas nav labi.
Nezinu. Ričijs tāds bija vienmēr, vai ne?
Tāds viņš bija, pat pirms tas viss notika.
Jā, Ričijs tāds vienkārši bija. Vai ne?
Ja draugs ko tādu slēpj…
vai tas nozīmē, ka viņš negrib draudzēties?
Nē. Nē, nē. Protams, ne. Nē.
Bet dažreiz tas vienkārši nozīmē…
-Dažreiz tas nozīmē… -Ka viņam ir bail.
Un viņš negrib par to runāt, jo baidās no tā, ko viņam pateiks.
Tā ir, jā. Un tas nozīmē, ka vajag viņam palīdzēt,
vajag atbalstīt vēl vairāk.
Es centīšos atrast to lidojuma plānu.
Jā, es ticu, ka atradīsi.
Čau!
Drīkstu apsēsties?
BAUDIET KLUSUMU
Protams. Te vietas netiek rezervētas. Kas pirmais brauc, tas pirmais maļ.
Starp mums viss labi? Man šķiet, ka tu uz mani dusmojies.
Es nedusmojos.
Labi.
Nezinu, varbūt tev nepatīk Ītans?
Jo tu manā klātbūtnē izturies dīvaini un ar mani nerunā.
Kā tagad? Kad runājamies?
Nu, nē, bet es vienkārši…
Es nevaru saprast, vai esam vai neesam draudzenes.
Viss ir kārtībā. Mums viss ir labi. Esam draudzenes.
Tevi meklē tavs puisis.
Jums jābeidz tā darīt.
Tu vari ar mums runāt. Esam tavi draugi.
Tu pēdējā laikā neesi savā ādā.
Es tikai domāju, ka būs labāk, ja ģērbšos mazāk pamanāmi.
Pēdējā laikā man ir sajūta, ka varbūt jākļūst neuzkrītošākam…
-Bet apģērbs tev ir svarīgs. -Viss kārtībā.
Man viss ir kārtībā. Neraizējieties!
Vai varu aizņemties telefonu?
Paldies.
Labdien, Viterspūnas kundze.
Vai varam vēlāk piekāpt, kad Spūna nebūs mājās?
-Man vajadzēja pateikt par darbu. -Nē.
-Man vajadzēja pateikt par darbu. -Nē, ļauj…
Man nevajadzēja teikt par gredzenu.
Piedod! Es nezināju, kā tev pateikt. Tas nebija nekas reāls.
Un pēc tam tas nešķita strīda vērts.
Jā, bet es to pārvērtu par strīdu, tāpēc…
Es nobijos.
Es negribu, ka tu aizbrauc.
Diez vai es braukšu.
Tas ir pārāk tālu. Un man nepatīk tas apgabals.
Tiešām?
Vai tu tiešām nopirki gredzenu?
Tā.
Tu visu laiku nēsāji to līdzi?
Man likās, ka tas ir tikai tēlains izteiciens.
Tu zini - es nemāku neko noslēpt. Tu to vienā mirklī būtu atradusi.
Lūdzu, tas ir…
Ak, Frenk! Tas ir skaists.
-Jā. -Jā.
Vai tas vispār der…
Vai tu joprojām gribi mani precēt?
Jo es ļoti gribu ar tevi precēties.
-Frenk Brigs, vai pagodināsi mani… -Nē. Eu, eu! Nē, nē.
Nē. Ei! Tas jādara man.
Tas ir mans sakāmais.
Kima!
Kimberlija!
-Vai tu… -Jā. Jā.
-Jā. -Vai tu nupat pateici jā?
Jauki. Apsveicam.
Lieliski! Visas tenku vāceles.
Mans ļaunākais murgs. Vai atgriezīsieties pie darba?
Ak, Frenk!
Tu to izdarīji.
Kāpēc esat tā saģērbušies?
Mums tevis pietrūka.
Diemžēl jūsu drēbes jau sen ir izgājušas no modes.
Bet jums piestāv.
Tā, draugi. Šī ir tā vieta.
Mums jāatrod informācija par Sema tēta lidmašīnu.
Labdien!
Mēs skolā rakstām projektu par aerodinamiku un matemātiku.
Tas ar projektu nav saistīts. Tā mēs ģērbjamies.
Vai varam ieskatīties arhīvā?
Lūdzu.
-Sveiks, Frenk! -Sveiks!
Kas notiek? Kas ir tie aizraujošie jaunumi?
Vai varam jau izmest līkumu?
Laiva atkal ir darba kārtībā.
-Tiešām? -Iekāp!
Sasodīts! Tu esi ģēnijs.
Jā.
Esmu. Tavi vārdi.
Kas notiek?
Tu izskaties priecīgs. Tu nekad neesi tik priecīgs.
Nu, vispār es…
Es lūdzu Kimas roku.
-Ko? -Nezinu, kāpēc, bet viņa teica jā.
Nāc, vecīt! Tas ir diži.
Jā, tiešām. Apsveicu, Frenk. Tiešām. Apsveicu.
-Tas… -Jā.
-Jāuzsauc tosts, vai ne? -Jā.
Jā, iedzersim! Te noteikti kaut kas ir.
Zini? Skapītī ir mūsu vecie krājumi.
Te puse nemaz nav lidojuma plāni.
Degvielas čeki, kartes.
Digitalizācija, mīļie. Ejiet līdzi laikam!
Vismaz ir sakārtots pa desmitgadēm. It kā.
-Tas prasīs visu nakti. -Pagaidiet!
Šis datēts ar… 1987. gada oktobri.
Šis arī.
Draugi, rokā ir. Tā ir Sema tēta lidmašīna.
Cits datums.
Avārija notika 24. oktobrī. Te rakstīts 28. septembris.
Tam jābūt kaut kur šeit.
Dīvaini.
-Viņš vienu lidojumu veicis trīs reizes. -Kā to saprast?
Te norādīti viņa iecerēto lidojumu maršruti.
Opītis teica, ka tie jāiesniedz,
lai gaisa satiksmes vadība zinātu, kurš kurā brīdī atrodas gaisa telpā.
28. septembrī, 5. oktobrī un 12. oktobrī
Henks Giliss veica to pašu maršrutu virs Saratogas kalniem.
Droši vien tur viņš avarēja.
Melnās kastes ierakstā viņš teica, ka uzņēmis bildes.
Tātad viņš zināja, ko meklē, jo bija tur jau bijis.
Tad ko viņš tur redzēja?
Lidojuma plāna no avārijas dienas nav.
Lidmašīnā jābūt kopijai.
Mums jāatgriežas tajā pagrabā.
Mums? Ēdienu liftā es nosmērēju drēbes…
Un tas ir pārāk bīstami tā dīvainā cilvēka dēļ.
-Un tas mani dziļi sāpina. -Nezinām, kas viņš ir.
-Vai esi zaudējusi prātu? -Tripa, tu pati redzēsi.
Tai pagrabā ir paslēpta avarējusi lidmašīna.
Ko tu darīji tai pagrabā?
Pag, tur bija ballīte.
Neviens likums neaizliedz žurnālistam izmeklēt sabiedrisku notikumu.
Nu taču, Tripa! Vai palīdzēsi?
Neņemiet vērā. Es tikai novēroju.
Man patīk, ka uzrunājat cits citu uz tu, kā jau mazpilsētā pieņemts.
Paklau, mums ir pamats uzskatīt, ka tā ir Henka Gilisa lidmašīna. Jā.
Jā, un, ja tā ir…
tu zini, cik tas ir nopietni.
Jā, šķiet, ka šerifes laiks tiks izmantots lietderīgi.
Tur noteikti kaut kas tiks atrasts. Mums tā lieta jāpārbauda.
Hilde, vai esi droša par to, ko redzēji?
Esmu.
Tēt, tā bija šeit. Es…
Nevar būt, ka tā ir tā pati telpa.
Tēt, tas ir viņš. Tas ir tas vīrietis.
Dzirdēju, ka situācija mūsu arhīvu glabātavā
prasa tūlītēju policijas uzmanību.
Un jūs esat…
Kārls Kurcs. Esmu šī īpašuma apsardzes vadītājs.
Ko jūs izdarījāt ar lidmašīnu? Tā atradās šeit.
Mēs pat paņēmām melno…
Šerife, piedodiet,
es nesaprotu, par ko šī meitene runā.
Vai gribat ko apskatīt? Vai ir kas tāds, ko varu parādīt?
Nē, Kurca kungs. Atvainojiet par traucējumu.
Kad būsiet beigusi, ārā parunāsimies.
Tripa, pagaidi! Es…
Nē.
Pietiek! Man te vairs nav ko darīt.
Visi saka, ka jāturas no jums pa gabalu, ka jūs esat nepatikšanas.
Es esmu tā muļķe, kas neklausās.
Es ar viņu parunāšu, labi? Es to nokārtošu.
Zinu, ka tā ir pie jums.
-Kas ir pie manis? -Mana mugursoma.
Sveiki!
Ei, kas notiek?
Jums viss labi?
Apraudzīšu opīti.
Jā, laba doma. Paldies, izlūk.
Kas noticis?
Jā… Nē. Nē, nē. Protams.
Ītans var palikt šonakt pie mums, ja vajag.
Mamma un tētis cenšas vienoties par aizgādību.
Vai arī mēģina atkal būt kopā. Es nezinu.
Zinu tikai to, ka viņi vienmēr, vienmēr strīdas,
un atrasties vienā mājā ar viņiem ir…
Īpaši, ja tev jāpilda trūkstošie skolas darbi.
-Jā, neiespējami. -Man prieks, ka atnāci.
Klau!
Es pateicu tavai mammai, ka šonakt vari palikt pie mums.
Atsevišķā istabā, protams.
Jā.
Lieliski. Jā, zini, laulība ir…
Tā ir ļoti sarežģīta.
Tavi vecāki noteikti dara, ko spēj.
Nu, šķiet, ka viņi spēj…
skaļi kliegt viens uz otru, tā ka…
Paldies, ka ļaujat palikt.
-Tiešām. -Jā.
Jā, protams. Protams.
Tikai uz vienu nakti.
-Jā. -Jā, un tu gulēsi te lejā.
Jā.
Jā, un kāpnes diezgan stipri čīkst,
-tā ka… -Tēt!
Tu saproti, ja?
-Jā. Jā. -Jā, tu saproti.
Jā. Paldies, Lisko kungs.
Brauksim ceļojumā?
Nē, opīt.
Sema tētis kaut kur lidoja, un es nezinu, uz kurieni.
Kāpēc viņš atgriezās to apskatīt un nofotografēt?
Ko viņš pirms avārijas redzēja?
Ei, izlūk!
Es tikai domāju, vai negribi parunāties.
Par ko?
Nu, par to situāciju ar Tripu
un to, ko viņa tev pateica.
Ā, par to.
Jā. Jā, par to.
Tas bija skarbi, ne?
Tikai gribu pārliecināties, ka jūties labi.
Man viss ir labi.
Viņa ir tikai avots.
Man šā vai tā ir jākoncentrējas uz šo.
Labi. Es tikai gribēju zināt, vai tu…
Koordinātas.
Tie ir maršruta punkti.
Ir dots to garums un platums,
un tie parāda, pa kādu ceļu lidmašīna virzījās. Še! Skaties!
Šeit viņš pacēlās gaisā. Un tad - kāda ir pirmā koordināta?
48 grādi, 11 minūtes
un 27,1 sekunde ziemeļu platums.
Labi. Un otra?
-122 grādi… -Labi.
…37 minūtes un 36,5 sekundes rietumu garums.
Viņš pacēlās no šejienes
un lidoja uz to pusi.
Labi.
SARATOGAS KALNI
Un tas…
Bet…
Tas droši vien ir galējais punkts, kurp viņš devās, pirms griezās atpakaļ.
-Tajā vietā viņš kaut ko redzēja. -Lidmašīnai jābūt šeit.
Bet tur nekā nav, opīt.
Pag! Kas tas?
Izskatās pēc salas.
Droši vien viņš devās turp.
Jā, bet ko viņš redzēja?
Kas gan tur varētu būt?
Tas mums ir jānoskaidro.
IEDVESMOJOTIES NO JAUNĀS IZMEKLĒJOŠĀS ŽURNĀLISTES HILDES LĪŠAKAS REPORTĀŽĀM
Tulkojusi Aija Apse