Odpočineme si?
Sladká, sladká svobodo.
Myslíte si, že nás sledoval?
Nejspíš nás nikdo neviděl nastoupit do toho výtahu ani vyběhnout ze sídla.
Asi nemám agorafobii.
Je divný, že jsem zklamaný?
Nechali jsme tam batohy.
Co budeme dělat s tímhle?
Znám někoho, kdo nám pomůže.
Ó jé.
Co zase?
To je starý záznamník z letadla. Potřebujeme zjistit, co na něm je.
Prosím. Spěchá to.
Dobře.
Tak.
Kde jste to vzali?
Jsme vynalézaví.
Neřeknete mi to, co?
Někdo se možná snaží ututlat havárii letadla.
Nemůžeš nám pomoct… neoficiálně?
Prosím?
Fajn. Táta má známou u Národní komise.
Ale nechte si to zatím pro sebe.
A jestli se tam najde něco podezřelýho,
tak mi řeknete, kde jste to našli, jo?
Tati. Tomu neuvěříš…
Trochu se ztiš.
- Děda chce spát. - Dobře.
Šla jsem do sídla paní Woodruffové.
Do toho domu s divnýma značkama na dveřích.
Pojď si sem sednout. Něco ti ukážu.
Sedni si.
Koukni se na tohle.
Vidíš ty chlapíky?
To jsou dědovi kamarádi z mládí.
Zkusil jsem jich pár najít a zjistit, jestli nepřijdou dědu navštívit.
Rozveselit ho.
Ale všichni už jsou pryč. Všichni.
Všichni kromě Juniora.
Pryč?
Jo. Všichni už umřeli.
Myslím si, že jsi měla pravdu, co se týká dědy.
Všichni ti muži byli nemocní v moc mladým věku.
Nemyslím si, že je to náhoda.
Víš, nemůžu se zbavit myšlenky, že se jim něco stalo.
Něco v tomhle městě je ovlivnilo. Možná jim dokonce ublížilo.
Něco na tom bude. Měla bys to prozkoumat.
Možná to dědovi pomůže.
Udělám to.
Napravím to.
Vím, že to dokážu.
Počkej.
Cos chtěla říct, když jsi přišla?
Šli jsme s Donnym a Spoon do toho sídla a jeli jídelním výtahem do sklepa.
Tam jsme z letadla vyndali černou skříňku,
ale skoro nás chytili a pak jsem ztratila batoh.
Počkej, cože?
YAKAMŠTÍ LETCI
3. ÚROVEŇ SPECIÁLNÍ PŘÍSTUP
LETOVÝ ZÁZNAMNÍK NEOTEVÍRAT
Ještě to neskončilo Kdo bude další?
IZZY 14 – IZZY VÁNOCE IZZY 13 R 4 M – IZZY 13
Neskutečný, že jsi tu.
Jseš to fakt ty?
Honem mi řekni něco, co ví jen opravdickej Ethan.
Jednou jsem ti ukázal video s kočkama a smála ses tak, že jsi nemohla dýchat,
a pak jsi 20 minut v kuse plakala.
Pěkná ostuda.
Je to divný být zpátky?
Trochu. Spíš je to ale skvělý.
Teda, mezi mámou a tátou to není nejlepší.
Jo. To mě mrzí.
To je dobrý. Jsem rád, že tu s tebou můžu sedět.
Dobře.
Dej mi vědět, jestli najdou něco na tom záznamníku.
Jo.
Díky, tati.
Vážím si toho.
Na policajta jsi fakt děsnej ve sledování lidí.
Promiň.
A omlouvám se, že jsem se rozčílil.
Strašně rychle jsi myslel na nejhorší, Franku.
Nikdy bych tě nepodvedla.
Ale odešla bys z Erie Harboru a neřekla mi to.
Řekla bych ti o tom.
Co bys odpověděla?
Dobrou nabídku bych přijala.
Dobře.
Jestli mi chceš něco říct…
- Franku, jak se cítíš? - Jak se cítím?
Cítím se, jako že jsem neměl celou tu dobu v kapse nosit prsten
a přemýšlet, kdy tě požádám o ruku.
Cože?
Franku.
Počkej…
Ty odjedeš? Prostě jen tak…
Jak vám to jde s hlášením?
Potřebujete ještě něco?
Vlastně to mám skoro napsané.
Ale některé ze závěrů, co tam napíšu, se vám asi nebudou zamlouvat.
Myslím si, že se to tu zlepšuje.
Sice pomalu, ale v malých městech se všechno hýbe pomalu.
Dobře že jste vyhodila ty zástupce šerifa.
Zdálo se mi důležité vyslat vzkaz.
Takové rasistické chování nemůže být tolerováno.
Ani v malých městech, jak říkáte.
Ale to, že se to vůbec stalo, vypovídá o nedostatku respektu k vašemu velení
a to je možná ještě větší problém. Větší než tohle všechno.
- No, rasismus je velký problém. - Neberte to špatně,
ale možná na vás tohle město není připravené.
Je tu něco k smíchu?
Pardon. Myslela jsem, že budeme dál mluvit v šifrách.
Pracujete dobře. Jen vám chci pomoct.
S čím? Skončit s tím tady?
Ještě tu nejste dost dlouho na to…
…abyste věděl, že to nedělám.
Ty muže musí spojovat něco, kvůli čemu onemocněli.
Sáhli všichni na tu fotografii?
Možná bychom ji měli pro jistotu vydezinfikovat.
Každý si vezmeme tři jména. Zjistíme o nich co nejvíc.
Najdeme ten chybějící článek.
Ukradl ti někdo všechny šaty?
Cože?
Někdy prostě nemám náladu, jasný?
- Jak je? - Včera jsem to začala číst
a už jsem v půlce. Je to fakt dobrý.
Až to dočteš, přečteme Pýchu a předsudek a budeme parodovat britský přízvuk.
„Dovolte mi, abych vám vyjevil, jak hluboce vás obdivuji a miluji.“
Co?
No, přece pan Darcy.
To je nový učitel dějepisu?
Tak jo. Čau.
Počkej. Nemáš potom čas?
Nekoukneme spolu na film nebo tak?
Ne, to je dobrý.
Dobře.
Snažím se zjistit víc o dědovi a jeho kamarádech,
ale mám pocit, že to nikam nevede.
Tati, nemáš něco novýho?
Ne, nic.
Ne, ale ještě čekám na pár telefonátů.
Mám pocit, že se třese víc.
Já taky.
Myslela jsem Waltera.
Hele, holky. Řekněte paní ředitelce, že jsem dostala její zprávu.
Jen něco vyřídím. Vrátím se a promluvíme si.
Bože, mami. Říká se tomu textovka. Proč jí nenapíšeš,
abychom nemusely obejít svět,
pak to řekly ředitelce a zase putovaly zpátky?
Promiň, že mám ráda přímou lidskou komunikaci.
Jsi v pořádku, Iz?
Tohle děláš, když jsi nervózní.
Co dělám? Jo, jsem v pohodě.
Jo, fakt nejsem nervózní.
Mám pocit, že budu blít. Myslela jsem, že jsme s Emmou kámošky,
ale v poslední době se chová divně. Nevím. Myslíš, že se jí líbíš?
To si nemyslím.
Takže z ní nemáš takovej pocit?
Jak mám něco takovýho vědět?
Řekla něco, kvůli čemu působila naštvaně?
Nic. Jen je taková nečitelná.
Jednu chvíli si povídáme a pak se se mnou nebaví.
- Tak s tebou mluví? - Bože, ne.
Jsi mimo, Ethane.
Nejde o to, co říká, ale jak to říká.
- Tak jo. - Nepovyšuj se.
Nepovyšuju. Jen si říkám…
…jestli si to jen nepředstavuješ.
Myslíš na nejhorší. Ty to někdy děláváš.
- Čau. - Ahoj.
- Vidíš? - Asi.
Hele, koukni na ni.
Není to to nejsrandovnější, cos letos viděl?
Ty klapky na uši.
K tomu není co dodat. Jdeme.
Pojď.
- Holčičí oddělení. - Jeho náušnice.
Jsi v pořádku?
Mám se skvěle.
Kdyby to byl rozhovor, řekla bych, že zdroj asi lže.
Všechno se netočí kolem Zpravodaje magické hodiny
- nebo novinařiny a tak. - Spoon, počkej.
Víš, že si se mnou můžeš promluvit. Mimo záznam.
Nazdar, kolegyně.
- Uvidíme se pak. - Co je? To proto, že jsem řekl kolegyně?
Myslím, že jeden starší kluk byl na Spoon hnusný.
Chci jméno a adresu. Napíšu mu výmluvný dopis.
Nenašla jsem nic o Bobovi ani Theovi a jen pár článků o Kennym.
Jako by nikdy nebyli na internetu.
Tak od začátku.
Zjistila jsem, že vlastně skoro nic nevím o vlastním dědovi.
Lidi jsou obsáhlí, Hilde. Nosí toho v sobě hodně.
Nebo to aspoň říkali v dokumentu.
Tak jako tak…
Přesně tak. Tak začneme s ním.
Vítěz v softballovém turnaji
Sylvester Lisko. Musíme projít všechno, co o něm najdeme.
A možná najdeme chybějící kousek tam, kde jsem ho nečekala.
ŠKOLA ERIE HARBOR 68
DĚDA
Podívej. Myslím, že to je stopa.
Strata Tech dobrovolní hasiči
Děda pracoval ve Stratě?
Zjišťovala jsem, co spojuje dědu a jeho rybářský kámoše,
proč mohli onemocnět. Našla jsem ale mnohem víc.
- Jo. - Jo, to vidíme.
Věděli jste, že byl děda dobrovolný hasič?
Ne, to jsem nevěděl. Ne, nikdy o tom nemluvil.
Taky byl trenérem softballového týmu v Erie Harboru
šest sezón po sobě.
Hrál na první metě.
To je úžasný, Matte.
Jo. No teda. Já vím.
Tolik jsem toho o něm nevěděl…
Já… Víte… Nepouštěl si lidi k tělu.
Mohli bychom ho sem přivést, ukázat mu tohle všechno
a uvidíme, jestli si vzpomene na něco z doby, kdy dělal ve Stratě.
To je asi ten chybějící dílek.
Hilde, já…
Zlato, tohle je báječný.
Je to překrásný.
Ale…
Víš, že děda někdy vypadá otráveně a naštvaně
když si nemůže vzpomenout, že?
- Jasně. - Jo.
Tohle je krásná pocta jeho životu, skautko.
Teda.
Ale vysypat to na něj všechno najednou,
to možná nepůjde jako po másle.
Musíme to zkusit.
Snažím se mu pomoct a nezbývá moc času.
Dobře, no, možná mu to můžeme ukázat
- jako hezký vzpomínky, ne? - Jo, ale netlačte na něj.
Jo, jasně.
Víš, nechceme mu dávat falešný naděje.
Pro případ, že mu nebudeme moct pomoct.
Proč se mi stavíte do cesty?
Proč mi nepomůžete?
- Zlato. - Hilde, to netvrdíme.
Hej.
Dobrý?
Já jen… Já vím, že to dokážu vyřešit.
Dokážu mu pomoct, ale oni mě nenechají.
Hele.
Jednou mi jedna šprtka řekla,
že kdybych se někdy bála,
když má pocit, že nic nezmůže…
Víš, co udělá?
Ponořím se do práce?
Jo.
Jsi ráda novinářkou, protože ti to nikdo nedal.
Tak ti to nikdo nemůže vzít. Ani máma s tátou.
Ty to dáš.
Hilde?
Hilde, pojď sem dolů.
Co tu děláš?
Mám výsledky od tátovy známé z Národní komise.
Podívala se na tu tvoji černou skříňku.
Magnetická páska v letovém záznamníku byla zničená,
ale jejich laboratoř z ní dokázala zachránit slušné audio.
To je skvělý.
Není to skvělý?
Hilde, to, co jsi našla…
…je letadlo Samova otce.
Poslechl jsem si ten záznam. Většina je jen šum.
Nic děsivýho. Části jsem nerozuměl.
Ale je tam něco, co si všichni musíte poslechnout.
Chceme si být jistí, že jsi na to připravená.
Zaprvé nevíme, co tam je.
A zadruhé by to mohlo být náročný.
Sam je můj kamarád.
Jestli tam je něco, co mu pomůže, chci to slyšet.
Jo, dobře.
Je správný, že ti záleží na kamarádovi, ale my se zase musíme postarat o tebe.
Jasně. Jestli toho na tebe bude moc, přestaneme.
Necháme toho, jo? Bez debat. Takový je plán, dobře?
Tak jo.
A pamatuj si, nejhůř se zpracovávají témata,
která jsou tvýmu srdci nejblíž.
Jasný?
Dobře, to dáš. Jdeme.
Tak jo.
Připraveni?
Klesání na 2 500 stop.
- Kdo to je? - Řízení letového provozu.
Vypadá to dobře, Hanku.
Rozumím. Klesání na 2-5.
Věž Mohawkovi 89, opakujte. Potvrďte klesání na 2 500, přepínám.
Potvrzuji. Mířím na 090… Moment. Počkejte.
Támhle to je. Támhle. To musí být ono.
O čem to mluví?
Počkejte, věži. Otáčím se. Musím se podívat blíž.
Opakujte, Mohawku.
Tady to je.
Nemůžu tomu uvěřit.
Richie měl pravdu.
Co to řekl?
- Neřekl Richie? - Co…
- Jo. - Počkej, co…
Hank Gillis znal Richieho? Cože?
Jen trochu. Všichni jsme se Samem kamarádili,
ale netuším, proč by Hank Richieho zmínil.
Protože měl rád letadla?
Ale všichni jsme je měli rádi. Byli jsme děti.
Počkejte, věži. Chystám si foťák. Tohle musím vyfotit.
- Mohawku, výš. Jste moc nízko. - Počkat. Musím to vyfotit.
Co to bylo?
Něco se děje. Motor se zastavil.
- Matte, raději to zastavíme. - Mami, jsem v pořádku.
Neběží, Arte.
Motor nemá palivo. Je to bez šance.
Mohawku, opakujte.
Řekni mým dětem, že je miluju.
Hej.
Jak je ti? Jsi v pořádku?
Jo.
Co asi Samův táta hledal, když jeho letadlo havarovalo?
Můžeme z té černé skříňky dostat informace o poloze?
No, já ne.
Možná by si to mohl nad mapou poslechnout někdo zběhlejší a spočítat to.
Jo, ale piloti musí odevzdávat plán letu…
Tady to je.
…a ten by ještě mohl být na letišti.
Támhle to je. Támhle. Musí to být ono.
Chystám si foťák. Tohle musím vyfotit.
Něco uviděl. Chtěl to vyfotit.
- „Richie měl pravdu“? - Richie poslal Samova tátu něco hledat.
O čem měl tu pravdu?
A proč s ním Samův táta vůbec mluvil?
Vy jste byli jeho přátelé
a nevěděli jste, že se stýká s dospělým?
Divný.
- Taky se stýkáš s dospělými. - Jsou to zdroje. To je jiný.
Zdroje? Myslel jsem, že jsme kamarádi.
Možná.
No, bylo toho tehdy hodně.
Když jsme byli malí, nebyli jsme moc všímaví.
Jo, a on býval tichý.
Tak trochu introvert.
Spoon je taky někdy taková.
Ale nejsou lidi prostě…
…někdy takoví?
Možná to byl náznak toho, že se něco děje.
Nevím, Richie byl vždycky takový, že?
I předtím, než se to stalo.
Jo, byl to zkrátka Richie. Ne?
Když před váma kamarád něco takhle tají…
…neznamená to, že už nechce být váš kamarád?
Ne. Jasně, že ne.
Ale někdy to jen znamená…
- Znamená to… - Znamená to, že se bojí.
A nechce ti něco říct, protože se bojí, co na to odpovíš.
Jasně, jo. Znamená to, že mu musíš pomoct.
Musíš ho ještě víc podpořit.
Zkusím najít ten letový plán.
To je mi jasný.
Čau.
Můžu si sednout?
TICHO LÉČÍ
Jo. Neberou tu rezervace, takže kdo dřív přijde, ten dřív mele.
Jsme v poho? Připadá mi, že jsi na mě naštvaná.
Nejsem naštvaná.
Dobře.
Tak teda nemáš ráda Ethana?
Když jsi se mnou, chováš se divně a ani se se mnou nebavíš.
Jako třeba teď? To říkáš, zatímco spolu mluvíme?
No, ne, ale prostě…
Nedokážu posoudit, jestli jsme kámošky.
Hele, je to v pohodě. Jsme dobrý. Jsme kámošky.
Hledá tě tvůj kluk.
S tímhle musíte přestat.
Můžeš si s náma promluvit. Jsme kamarádi.
Poslední dobou nejsi ve svý kůži.
Jen jsem si říkala, že by bylo lepší to nepřehánět.
Poslední dobou mám pocit, že když se budu držet při zemi…
- Ale ty oblečením žiješ. - To je dobrý.
Jsem v pohodě. Neřešte to.
Půjčíš mi na chvíli mobil?
Díky.
Dobrý den, slečno Witherspoonová.
Můžeme se pak stavit, až tam nebude Spoon?
- Měla jsem ti o té práci říct. - Ne.
- Měla jsem ti to říct. - Ne. Nech mě…
Neměl jsem říkat to o prstenu.
Promiň. Nevěděla jsem, jak ti to říct. Ani to nebylo reálný.
A pak už nestálo za to se o tom hádat.
Udělal jsem z toho hádku, tak…
Bál jsem se.
Nechci, abys odešla.
Nejspíš neodejdu.
Bylo to moc daleko. Ten obvod se mi nelíbil.
Opravdu?
Vážně jsi koupil prsten?
Tak jo.
Ty ho celou dobu nosíš s sebou?
Neříkal jsi to jen tak obrazně?
Neumím nic schovat. Hned bys ho našla.
Tady je…
Franku. Je krásný.
- Jo. - Jo.
No, pasuje ti…
Ještě si mě chceš vzít?
Protože já bych chtěla.
- Franku Briggsi, udělal bys mi tu čest… - Ne. Hej.
Ne. Hele. Dej mi to.
To řeknu já.
Kim.
Kimberly.
- Vezmeš… - Ano.
- Řekla jsi ano?
Dobře. Gratulujeme.
Super, všem na očích.
To je zlý sen. Vraťte se k práci.
Franku.
Udělals to.
Proč jste tak oháklí?
Chybělas nám.
Bohužel, všechno, co máte na sobě, už vyšlo z módy.
Ale sekne vám to.
Tak jo. Tady to je.
Musíme najít informace o letadle Samova táty.
Dobrý den.
Děláme školní projekt o aerodynamice a matematice.
To se toho projektu netýká. Jen máme takový styl.
Můžeme se podívat do archivu?
Klidně.
- Čau, Franku. - Ahoj.
Jak to jde? Co je novýho?
Můžeme s ní vyplout?
Je zase připravená na vyplutí.
- Vážně? - Nastup.
Kruci. Teda, ty jsi génius.
Jo.
To jsem. Sám jsi to řekl.
Co se děje?
No, vypadáš spokojeně. Nikdy nejsi tak spokojený.
No, vlastně…
Požádal jsem Kim o ruku.
- Cože? - Nevím proč, ale souhlasila.
No tak, chlape. To je skvělý.
Jo, vážně. Gratuluju, Franku. Fakt.
- Teda, to je… - Jo.
- Nepřipijeme si? - Jo.
Něco najdeme. Určitě je vzadu chlast.
Víš co? Ve skříni máme starý zásoby.
Polovina nejsou letový plány.
Účtenky za palivo, mapy.
Digitalizace, lidi. Jděte s dobou.
Aspoň je to seřazený po dekádách. Skoro.
- Potrvá to do rána. - Počkat.
Tady je říjen 1987.
Tady taky.
To je ono. Tohle je letadlo Samova táty.
Špatný datum.
Letadlo havarovalo 24. října. Tohle je 28. září.
Musí to tu někde být.
To je divný.
- Letěl na stejný místo třikrát. - Cože?
Všude tu je zapsaná jeho plánovaná trasa letu.
Podle dědy se to musí psát,
aby řízení letového provozu vědělo o letadlech ve vzduchu.
Ve dnech 28. září, 5. října a 12. října
letěl Hank Gillis tutéž trasu do pohoří Saratoga.
Určitě se zřítil tam.
Na záznamu říkal, že něco fotí.
Takže věděl, co hledá, protože už tam dřív byl.
Tak co tam viděl?
Letový plán z havárie tu chybí.
V letadle bude další kopie.
Musíme zpátky do toho sklepa.
My? Mám na oblečení flek z toho výtahu…
Je to riskantní, když je tam ten chlap.
- Vadí mi to, Hilde. - Nevíme, kdo to je.
- Zbláznila ses? - Trip, počkej, až to uvidíš.
Schovávají ve sklepě celý havarovaný letadlo.
Co jsi v tom sklepě dělala?
Hele, byla to party.
Zákon novinářům nezakazuje vyšetřovat veřejnou událost.
No tak, Trip. Pomůžeš nám?
Mě si nevšímejte. Jen pozoruju.
Líbí se mi, že si tykáte, je to kolorit malého města.
Myslíme si, že to je letadlo Hanka Gillise.
Jo, a jestli to tak je…
…víš, jak je to vážný.
To zní jako dobré využití pracovního času šerifky.
Určitě to nebude nadarmo. Měli bychom to prozkoumat.
Hilde, jsi si opravdu jistá, že jsi to viděla?
Jsem.
Tati, bylo přímo tady. Já…
Tohle není ten samý pokoj.
Tati, to je on. To je ten muž.
Prý máme ve skladu pohotovost vyžadující okamžitou pozornost policie.
A vy jste…
Karl Kurz. Vedoucí ochranky na tomto pozemku.
Kde je to letadlo? Bylo přímo tady. Vzali jsme z něj černou…
Šerifko, ve vší úctě,
nevím, o čem ta slečna mluví.
Potřebujete něco vidět? Můžu vám něco ukázat?
Ne, pane Kurzi. Omlouvám se za zdržování.
Až budete hotoví, promluvíme si venku.
Trip, počkej. Já…
Ne.
Už dost. To stačí.
Všichni říkali, abych se od vás držela dál. Že děláte jen potíže.
Ale já hloupá je neposlechla.
Já si s ní promluvím, jo? Vyřeším to.
Vím, že ho máte.
- Co mám? - Můj batoh.
Ahoj.
Co se děje?
Jste v pořádku?
Půjdu se podívat na dědu.
Dobrý nápad. Díky, skautko.
Co se stalo?
Ne. Samozřejmě.
Jestli je to potřeba, může tu Ethan přespat.
Rodiče řeší opatrovnictví.
Nebo se k sobě vracejí. Já už ani nevím.
Ale vždycky se pohádají
a být s nima v jednom domě je…
Obzvlášť, když se snažíš dohnat školu.
- To nejde. - Dobře že jsi tu.
Čau.
Tak, řekla jsem tvojí mámě, že tu můžeš přespat.
V jiném pokoji, samozřejmě.
Jasně.
Skvělý. Víte, manželství je…
No, je to fakt fuška.
Tvoji rodiče určitě dělají, co umí.
No, zdá se, že to
vyžaduje hodně vzájemnýho řevu, takže…
- Díky, že mě tu necháte. Vážně. - Jo.
Jo, samozřejmě. Jasně.
Ale jen na jednu noc.
- Jasně. - Jo, a budeš spát tady dole.
Dobře.
- Ty schody vržou, takže… - Tati.
Rozumíš?
- Jasně. Jo - Dobře, pochopils to.
No, děkuju, pane Lisko.
Jedeme na výlet?
Ne, dědo.
Samův táta letěl letadlem a já nevím kam.
K čemu se vracel, aby to vyfotil?
Co viděl, než se zřítil?
Hej, skautko. Jen jsem se chtěl zeptat, jestli si nechceš promluvit.
O čem?
O tom, co se stalo s Trip,
a o tom, co ti řekla.
Tohle.
Jo, tohle.
Bylo to drsný, ne?
Chci jen vědět, že jsi v pořádku.
Jsem v pohodě, já…
Trip je jen zdroj.
Teď se musím soustředit na tohle.
Dobře. Jen jsem se chtěl ujistit, že…
Souřadnice.
Jsou to body.
Jsou zaznamenané v zeměpisné délce a šířce
a ukazují, kam letadlo letělo. Tady. Podívej.
Odtud vzlétnul. Jaká je první souřadnice?
Je to 48 stupňů, 11 minut
a 27,1 vteřiny severní šířky.
Dobře. A ta druhá?
- Je to 122 stupňů… - Dobře.
…pak 37 minut a 23,5 vteřiny západní délky.
Odtud vzlétnul
a letěl tímto směrem.
Dobře.
POHOŘÍ SARATOGA
To…
Ale…
To bylo poslední místo, kam letěl, než to otočil zpátky.
- Něco tam uviděl. - To letadlo musí být tady.
Ale tam nic není, dědo.
Počkej. Co je to?
Není to ostrov?
Nejspíš letěl tam.
Jo, ale co tam viděl?
Co by tam tak mohlo být?
Musíme to zjistit.
INSPIROVÁNO MLADOU NOVINÁŘKOU HILDE LYSIAK
Překlad titulků: Veronika Ageiwa