תסלחי לי.
- רמה 3 גישה מיוחדת -
עבור מי אתה עובד?
ראיתי אותך שם,
מנהל את הניקוי, אז אני יודעת.
וכל הציפורים המתות שצצות ברחבי העיירה?
אני חושבת שהמים באגם הזה מרעילים אותן ואת הדגים.
ואנשים, אנשים כמו סבא'לה שלי.
ואני לא אפסיק עד שאגלה את האמת.
אני לא פוחדת ממך!
- רמה 3 גישה מיוחדת -
- זה לא נגמר. מי עוד? -
הביתה לפני החשכה
נחשי מה קרה בתחנת הדלק היום.
קניתי לעצמי משקה ואז הוא היה ממש מאחוריי.
הבחור שעוקב אחריי.
רגע. מישהו עוקב אחרייך?
לא בדיוק, אבל זה הבחור שראיתי באגם.
נתקלתי בו בתחנת הדלק.
הוא אמר לך משהו?
רק "תסלחי לי", ואז קנה לעצמו משקה.
אוי, לא. הוא נשמע נורא.
אבל היה ברור שהוא מנסה לאיים עליי.
מה, מפני שהוא קנה משקה?
אבא? -איז, תני לה לסיים.
הילדי, אנחנו רק מנסים להבין מה קרה.
זה האיש. הוא מנסה לומר לי שהוא שם עליי עין.
הוא איים עלייך?
היא אמרה שהוא התעלם ממנה לחלוטין.
זאת הפחדת עדים קלאסית.
המעסיק של הבחור הזה אחראי להעלמת האגם.
כן, בסדר. אפשר לעצור לרגע עם זה
עד שנשים ארוחת ערב על השולחן?
ברצינות, הילדי. את כמו פיד של זקנה באתר "רדיט",
אבל בתוך הבית שלי. -היי, היי.
כלומר... -תיזהרי.
לא שימחת כרגע אנשים רבים מפני שניקית אגם?
את לא מסוגלת, לא יודעת, ליהנות מזה למשך עשר שניות
לפני שאת מתקדמת לקונספירציה הבאה?
לא.
כי בכל יום מצבו מחמיר ואיש לא עוזר.
היי, היי. -המצלמה שלי!
זה בסדר. -אבא, שברתי אותה.
אני מצטערת, לא התכוונתי. -זה בסדר.
תני לי להעיף מבט. -אנחנו יודעים שלא התכוונת.
המצלמה בסדר, רק צריך עדשות חדשות.
טוב, תני לי כמה ימים, אני אמצא פתרון.
כמה ימים? זה יותר מדי זמן.
בבקשה.
יופי, תראי את זה.
תראי את זה. תודה, אבא.
תודה, סבא'לה.
היי, מה דעתך?
איפה המסך?
לא, זה... -לא.
אין מסך, מותק. זה מיוחד.
זאת מצלמת פילם,
ואת חייבת לפתח את הפילם אחרי שאת מצלמת.
בזמנו, צילמת,
וכשסיימת את סרט הצילום
לקחת אותו לחנות והם פיתחו אותו.
כן, וכעבור שבועיים הלכת לאסוף את התמונות.
היית מתרגש כל כך כשקיבלת תמונות.
כן, וזמן כה רב כבר חלף
שאתה אפילו לא זוכר למה צילמת את התמונות מלכתחילה.
אל תדאגי, אני אלמד אותך לפתח.
בסדר? זה יהיה כיף.
על מה אתם מדברים?
לא, אני מצטער, הוא לא הזכיר את זה.
לא, כמובן, זה בסדר. לא, אני אשמח לקפוץ לשם. בטח.
כן, בסדר. אעשה זאת. תודה.
תודה.
מי זה היה?
זה היה... מנהל הנמל.
כן, מתברר שאבא שלי עדיין שוכר שטח עגינה במרינה.
אני אקפוץ לשם ואברר במה מדובר.
את יודעת, הוא נראה במצב טוב יותר בארוחת הערב.
את לא חושבת?
כן.
כן, הוא היה בסדר.
מה?
תשמע, זה...
נורא לומר את זה, אבל...
אני לא בטוחה שרגעי הצלילות של סיל עוזרים לנו.
כוונתי להילדי.
מה? את חושבת שזה נותן לה תקוות שווא?
כן. היא חושבת שאם תצליח לפתור את תעלומת ההרעלה הזאת,
זה יוביל לטיפול כלשהו שישפר את מצבו.
כן, אבל את רוצה להיות זו שתגיד לה שזה לא יצליח?
לא, אני לא רוצה. אתה?
לא, אני לא רוצה.
אני רוצה שהיא...
תאמין שהוא יחיה לנצח, מבין?
שכולנו נחיה לנצח.
אוי, יקירי.
- בית ספר אירי הארבור -
היי, בוא הנה לרגע.
אני חייב לקנות מתנה לחברה שלי, אבל היא בררנית מאוד.
אתה מבין בבגדים. מה עליי לקנות לה?
אביזרי אופנה הם תמיד מקום טוב להתחיל בו.
וגומיות שיער מבד אופנתיות מאוד עכשיו.
הרבה בנות משתמשות בהן.
אז אולי תקנה לה כאלה בצבעי פסטל לאביב?
כן. מה שתגיד.
מה זה היה?
שום דבר. מה קורה?
ראיתם את ההודעה לתקשורת שפרסמה העירייה?
אה-אה.
הם אמרו שבדיקות אישרו שהיו אצות כחוליות במי האגם.
נהדר. זה אומר שוולטר יהיה בסדר, נכון?
תודה לאל. אני מת על הציפור.
אז אנחנו אמורים לקבל את מה שנאמר בהודעה,
בלי לשאול שאלות?
כן, אולי וולטר יחלים, אבל מה עם סבא שלי?
אנחנו חייבים לגלות מי העלים את האגם.
ואז נוכל לגלות למה הם עשו את זה באמת.
- "ההארבור טריביון" -
אז מי באמת מימן את הניקוי?
- אזור סגור אין כניסה לציבור -
היה שם הרבה מאוד ציוד. זה לבטח היה יקר.
העירייה אמרה שמדובר בתורמים אלמונים.
אנשים עשירים במסכות, כמו באטמן.
הם לא רוצים שיגלו מי הם. -בדיוק.
אז מה הצעד הבא שלנו?
נעקוב אחרי הכסף. תמיד אפשר לעקוב אחרי הכסף.
העירייה אולי הסתירה מאיפה הגיע הכסף,
אבל עדיין נוכל להגיע למקור.
מי ששילם לחברות הבנייה הוא לבטח התורם האנונימי.
רק צריך למצוא מישהו שמוכן לדבר.
- תאגיד הבטון של אירי הארבור הבטיחות שלכם חשובה -
תודה רבה.
יש לי אחד. -סוף סוף.
רוב האנשים קיבלו תשלום ישירות מהעירייה, חוץ מהקבלן הזה.
הם אומרים שהם קיבלו את התשלום מחברה בשם "סטרטה טק תעשיות".
אין מצב. אבא שלי עובד שם. -באמת?
הוא בדיוק התחיל לעבוד שם.
תוכל לקחת אותנו למשרד שלו? -בטח.
- זה לא אותו הדבר כאן בלעדייך. -
היי, גברת.
את צריכה טרמפ הביתה?
אמה.
קיבלתי ריתוק.
זה מבאס.
אבל את יודעת, את תמיד יכולה להבריז מהריתוק.
כן, ולהסתכן בעוד ריתוק?
הלוואי שהייתי יכולה, אבל אני בצרות צרורות כרגע.
נכון.
את בסדר? אני מרגישה רע כל כך בגלל מה שקרה לך ולג'סיקה.
אני מתגעגעת אליה. היא הייתה הדבר הכי מגניב במקום הזה.
כן. כלומר, אני עומדת כאן.
אני מניחה שניפגש אח"כ. -כן.
היי, המנהלת קולינס.
אני יכולה לדבר איתך? -כן, ודאי.
אני הופעתי בווידאו עם הביצים.
כלומר, לא רואים אותי בווידאו, לא צולמתי,
אבל הייתי שם.
ראיתי באילו צרות איזי וג'סיקה הסתבכו ו...
אני מתחילה להרגיש ממש רע עם זה.
וואו. אני מעריכה את קבלת האחריות שלך.
זה המעשה הנכון.
אבל אני גם מעט סקרנית לדעת למה את מספרת לי את זה עכשיו.
אני לא רוצה להעניש אותך על כך שעשית את הדבר הנכון,
אבל אני גם לא רוצה לקבוע תקדים רע.
כן. לא, אל תעשי את זה.
לא רוצה להחמיר את מצב, אבל שוב איחרת הבוקר.
בפעם החמישית.
כן, אני לא טיפוס של בוקר.
ריתוק השבוע. כמו איזי.
למה עשית את זה? -סולידריות.
רוצה לחדש את החוזה לשנה נוספת?
זה המקום.
קדימה, מאטי. בוא נזוז.
הדגים מחכים.
אני מרים עוגן.
כן, אני חושב שלא נזדקק יותר למקום העגינה הזה.
אני חושב שימי השיט של אבא שלי חלפו.
טוב, הוא שילם על המקום עד סוף החודש.
אם אתה רוצה להיפטר ממנה, אפרסם שאתה רוצה למכור.
כן, אין לי מושג איך לשפץ סירה כזאת.
טוב, איך שבא לך.
בואו, חבר'ה.
חבר'ה, תעצרו, תעצרו. אני רוצה לצלם אתכם. יופי.
תתקרבו. חבר'ה? טוב, תחייכו.
תודה.
ברוכים הבאים ל"סטרטה טק תעשיות". במה אוכל לעזור לכם?
אנחנו מ"עיתון שעת הקסם".
המה?
יש לנו כמה שאלות
בנוגע לתרומה האנונימית של "סטרטה" לניקוי של אגם פיינווד.
באתם לפגישה עם מישהו?
מייקל דייוויס פנוי? הוא סוג של אבא שלי.
לא סוג של, עד הסוף. הוא אבא שלי.
הילדי ליסקו?
אני מצטערת, מר וויליאמס, אני מטפלת בזה.
את לא קוראת את "עיתון שעת הקסם",
אחרת היית יודעת שאת מדברת עם מערכת העיתון.
ומי אתה?
גרנט וויליאמס. אני מנהל את המקום. -את כל המקום?
כן. יש לי כמה דקות. רוצים סיור?
בטח.
האמת היא שרציתי ליצור איתכם קשר
בנוגע לפרסום מאמר בעיתון שלכם.
אנחנו שואפים להיות אחת החברות הכי ירוקות
בצפון-מערב הפסיפי ו... חשבתי שאולי אתם
תעדכנו את העיירה בכמה מהיוזמות החדשות שלנו.
אין אצלנו מאמרים מתחנפים. -אתה מתכוון לעיתון שלנו?
זה העסק של המשפחה שלי.
ירשתי אותו מאבא ומסבא שלי.
הם בנו מטוסים במשך דורות.
אתם לא אוהבים חטיפים, נכון? -זאת שאלה מכשילה?
תראו את הארונות האלה. מקום המסתור הסודי שלי.
חטיפים!
דוני, תכניס את זה לתיק שלך.
הסיבה לכך שאנחנו כאן...
גילינו ש"סטרטה" תרמה באופן אנונימי לניקוי של אגם פיינווד.
נכון. -אבל הם לא ניקו את האגם.
הם סללו עליו. -זה מה שהעירייה רצתה לעשות.
ואנחנו מנסים לתמוך באירי הארבור.
- רמה 3 גישה מיוחדת -
לכולם יש כאלה?
כרטיסי מפתח? לכל העובדים יש גרסה כלשהי שלהם, כן.
אני פשוט נתקלת כל הזמן בבחור אחד,
ראיתי אותו בניקוי של האגם ושוב אתמול.
והוא מתנהג ממש מוזר,
אז אני מנסה לברר עבור מי הוא עובד.
והיה לו כרטיס כזה?
לא בדיוק, אבל בערך, כן.
יכול להיות שהוא עובד כאן?
את יכולה לעבור על תמונות הזיהוי של העובדים שלנו.
אולי תזהי אותו.
אל תבין לא נכון,
אבל למה אתה עונה על השאלות שלי?
מבוגרים לא נוהגים לעשות את זה.
אני יודע שכולם מדברים על הסיפור של ריצ'י פייף
ואיזה סיפור רציני זה היה, אבל חשבתי שהמאמר הקטן שלך
על היחס האתי לבעלי חיים בחנויות לחיות מחמד היה משכנע מאוד.
חשבתי שאיש לא קרא את זה. זה קיבל ארבעה קליקים.
ייתכן שכל ארבעת הקליקים היו שלי,
אבל תרמתי 20 אלף דולר למקלט לחיות של אירי הארבור בגלל זה.
באמת?
וואו. אני חושב שאולי החמצתם קצת.
באמת?
היה אזור של שוקולד?
- מחוז הולמס משרד השריף -
היי, פרנק. יש לך שנייה?
אתה לא תאהב את מה שאני אומר,
אבל אני צריכה להרחיב את שטח הסיור שלך.
כן, בסדר.
הבנתי. -אני לא צריכה את הגישה.
איזו גישה?
לא, אמרתי, "רות, הבנתי".
כמו, "אני על זה".
טוב. אני מצטערת. אני...
אני לא יודעת. ראת'רפורד עוקב אחריי.
האיש הזה תמיד רושם משהו,
רושם בכל פעם כשאני הולכת לשירותים.
כאילו יש מספר מותר, ואני חורגת ממנו.
טוב, את שותה הרבה קפה.
טוב, איך אני יכול לעזור?
עצם העובדה ששאלת מספיקה לי.
רק תעשה את הסיורים הנוספים.
ואולי תטפל עבורי בהילדי ושותפיה?
אני גם יכול להכניס בננה לאגזוז של ראת'רפורד,
אם זה יעזור.
אל תתגרה בי. אני עלולה להיענות להצעתך.
אל תשתי יותר מדי.
- משאבי אנוש -
זה הוא? -אה-אה.
לא. הוא האחרון?
כך זה נראה.
אתה בטוח?
אבל אם תראי אותו שוב,
אני אשמח אם תודיעי לי.
סיפרת להורייך? -הם יודעים.
יופי.
תודה על העזרה, מר וויליאמס.
אני מקווה שתפתרי את כל תעלומות החיים, הילדי ליסקו.
ותתחילי בזאת.
אני יודעת שיש יותר בסיפור של ניקוי האגם,
אבל כל כיוון חקירה מוביל למבוי סתום.
לא גילינו דבר בביקור ב"סטרטה",
והמנכ"ל אמר שהעירייה החליטה לסלול על האגם.
יש לך סיבה להאמין שהם משקרים?
לא. אפילו בדקתי עם המקלט לחיות,
והם קיבלו תרומה גדולה אחרי שהמאמר שלי התפרסם, כפי שגרנט אמר.
טוב, ככה זה, הילדי.
לפעמים את עוקבת אחרי פרט שגוי, וזה מוביל אותך למחילת הארנב.
אני יודעת.
אפילו חשבתי שכרטיס המפתח יתגלה כרמז גדול כלשהו,
אבל מתברר שלכולם יש אחד.
ו...
למה אדום כל כך כאן?
זה חדר חושך. בואי, תראי.
זה ציוד הצילום הישן שלי מהתקופה שלמדתי בתיכון.
זאת הסיבה שהתאהבתי בעיתונאות מלכתחילה.
כשצילמתי, אני... אני אוהב את זה.
למה לא קוראים לזה חדר אדום?
כי אור הורס את הפילם לפני שמפתחים אותו,
אז חייבים להשאיר חדר חשוך, ואור אדום לא משפיע על הפילם.
טוב, בואי נראה מה יש לנו.
כן, נדרש קצת תרגול כדי להבין את המצלמה של סבא'לה, הא?
טוב, את מתקדמת.
טוב, כן. זה משהו.
ראיתי את זה בעבר.
זה היה על דלת המרתף באחוזה. תסתכל.
וכאן על המדרכה.
כן, את צודקת.
ג'סיקה הייתה החברה היחידה שלי כאן.
ועכשיו היא עוזבת, ואני שוב אהיה בודדה לגמרי.
אני שונאת את החיים שלי.
אל תגידי את זה, בבקשה.
אני מרגישה שאתה במרחק מיליון ק"מ.
איך זה יעבוד בכלל?
אל תדאגי. נמצא פתרון.
אני יודעת שיש כבר איזו נערה ששולחת לך הודעות פרטיות,
ובשלב הבא היא תהיה במקרה ליד הארונית שלך
בכל יום. -טוב, זה לא יקרה.
לא אתן לזה לקרות.
את האדם היחיד... כלומר, נערה,
כוונתי... את יודעת למה אני מתכוון.
את בת האנוש היחידה שאני רוצה.
אלוהים, אית'ן.
מי זה אית'ן?
אנחנו בדיוק מסיימים.
מה קורה?
זה סבא שלי, אני חייבת לזוז. -אבל...
בדיוק סיימנו.
את מאוהבת בנער הזה. אני שומע את זה בקולך.
כן, אולי.
אני מניחה שכן. אני לא ממש יודעת מה זה אומר.
מה עשית?
אחרי שסבתא מתה ואתה, אתה יודע, נשארת מאחור?
אני יודעת שזה לא אותו הדבר, אבל...
כוונתך למרחק, למרחב ביניכם.
כן. -כן.
ייחלתי ליותר זמן.
לא יכולתי לקבל את זה, אבל...
זה מה שרציתי.
כדי לעשות מה?
את כל הדברים הקטנים,
כמו לערוך שולחן או ללכת לחנות המכולת יחד,
או לגעת בזרוע שלה כשהיא ישנה.
זה לא רומנטי במיוחד, אבל...
אלה הדברים שחסרים לי,
דברים שהייתי עובר כל מרחק כדי...
כדי לחזור לאותם הימים.
ולכן באתי לכאן עכשיו, כי שמעתי אותך מדברת בטלפון.
ורציתי לשבת לידך.
אני שמחה שאתה כאן, סבא'לה. -גם אני.
מה דחוף כל כך?
את יודעת שאני לא אוהב להזיע בחולצה לפני הלימודים.
דוני, תסתכל.
הסתכלתי בסמל הזה וייחסתי לו משמעות, אבל הוא נמצא בכל מקום.
הוא מופיע בחצי מהמדרכות בעיירה. -נתקלתי בזה.
מה המשמעות של זה?
אני חושבת שזה הלוגו של "ווט" או אולי סמל משפחתי.
אני צריכה להסתכל מקרוב יותר.
יש לי עוד תמונות מהמרתף במקום כלשהו כאן.
חכי. תחזרי לאחור.
שם.
וואו. זה הוא.
הוא באמת עוקב אחריי.
אז הדלת, הבחור הזה, "ווט מנג'מנט", כולם קשורים.
ספון לא יאמין.
אנחנו חייבים לגלות מה הם מסתירים במרתף.
אבא, אתה בסדר?
מה קורה? תן לי לעזור לך.
אתה בסדר?
אני מחזיק אותך, זה בסדר.
מה קרה? נפל לך משהו? -לא.
זהו זה. מה זה?
מי החבר'ה האלה?
מי אלה?
אתה מזהה אותם?
אתה יכול לומר לי מי הם?
זה בסדר. קח את הזמן.
הוא מעביד אותך, סיל?
לא, אין לו מספיק כסף בשבילי.
זה מה שאני אוהבת לשמוע.
על מה אתם עובדים?
מצאתי את זה עליו.
מי החבר'ה האלה?
אני לא יודע, אני לא מזהה אותם.
הבחור הזה נראה כמו ג'וניור. -כן?
את צודקת. זה...
זה בהחלט ג'וניור? -דיג.
דגנו. את זה אני זוכר.
אני בטוחה שג'וניור ידע מי שאר הבחורים.
אם הם עדיין בעיירה, צריך לארגן מפגש.
נכון? נזמין אותם אלינו לארוחת צהריים.
אתה רוצה, אבא? -בטח, מאטי.
כן, או אולי מסע דיג עם חבריך הוותיקים.
אחרי שמאט ישפץ את הסירה.
האמת היא שזה רעיון נהדר.
נכון? -כן.
טוב, תחזירו את המיטה למקום, בחורים.
מאטי עשה את זה.
באמת?
נחמד. יופי של דרך לזרוק אותי לכלבים, אבא. תודה.
אתה בסדר? -א-הא.
היי. -היי, פרנק.
מה שלומך?
תקשיב, יש לי רעיון מטורף.
תרצה לעזור לי לתקן את הסירה של אבא שלי?
הסירה שבילינו בה בילדותנו?
כן, בהחלט. "קיץ אינסופי" תפליג שוב.
טוב, אני אדבר עם המרינה ואחזור אליך.
טוב. נתראה אח"כ, בנאדם.
היי, פרנק.
היי. מה שלומך, מרטין?
- איך עובר היום שלך? -
- תקועה בחזרה של תחרות כישרונות. -
מה אתה עושה כאן?
מה אני... חזרה של תחרות כישרונות?
בסדר, אני מצטערת. לא הייתי צריכה לשקר.
אפשר לדבר על זה אח"כ?
כן, אז...
מה הכישרון שלו?
פרנק, זה ראיון עבודה.
מה?
לאור כל מה שקורה עם ועד ההורים,
אני שוקלת לעבור לבי"ס במחוז אחר
כדי לפתוח דף חדש. -אני מצטער.
את שוקלת לעזוב את אירי הארבור? איך לא סיפרת לי את זה?
אתה יודע מה?
אל תדאג.
כי עם אימא שלי בכלא,
ושוטר שחוקר אותי במהלך ראיון עבודה,
אני די בטוחה שלא אקבל את המשרה.
הבעיה נפתרה.
- ריתוק. בלי ניידים. בכלל. כן, ברצינות. -
את פופולרית היום.
- אית'ן -
לא, בהחלט לא.
זה החבר שלי, ההוא שגר בסן פרנסיסקו.
ביקרת אצלו?
לא, אבל אני רוצה.
אני כל הזמן חושבת שאני צריכה להתחפף מכאן ולנסוע לבקר אותו.
אלא שאני לא יכולה לנהוג, אז...
- היי, את בסביבה? הנייד שלך עובר ישר לתא הקולי. -
הוא תמיד מפציץ בהודעות ככה?
מה?
לא.
אבל אנחנו מדברים הרבה. פעם ביום, לפחות.
אבל הוא לא שתלטן, הוא פשוט...
החבר הכי טוב שלי, אני מניחה.
זה מגניב.
טוב, אני מרגישה שעכשיו את חושבת שהוא חבר סופר מלחיץ ומפחיד,
והוא ממש לא.
למען האמת, הוא הבחור הכי נחמד שיש, ו...
איז, לא.
אני לא חושבת עליו דבר, באמת.
הוא נשמע נהדר.
פשוט מפחיד לא לדעת מתי אוכל לראות אותו שוב.
"העתיד קודר,
שזה הדבר הכי טוב שהעתיד יכול להיות, לדעתי."
מה זה? מילים משיר או משהו?
וירג'יניה וולף.
קראתי כמה ספרים שלה כשהוריי התגרשו.
אני חושבת שהכוונה היא שבחשכה של הבלתי נודע, הכול אפשרי.
אני אוהבת את זה. -גם אני.
אני זוכר את החבר'ה האלה.
את רובם.
אז איך הכרתם זה את זה?
זה היה שילוב, אני מניח.
חלק היו מכאן, למדו באותו בי"ס.
כמה עבדו במפעל.
עיירה קטנה, אתה יודע.
אתה מוכן לרשום לי כמה מהשמות?
כן. בטח, אין בעיה.
כן, נהדר. -כן.
איך הוא היה?
מי? -אבא שלי.
אתה רואה את החבר'ה האלה? הם היו ליצנים.
קולניים מאוד, תמיד עשו שטויות.
אבל אבא שלך לא היה כזה. הוא היה מאופק יותר.
ככה הוא הצליח לחמוק מעונש.
לחמוק מעונש על מה?
המתיחות.
אבא שלך ביצע את המתיחות הכי משוכללות שראיתי בחיי.
אבא שלי? אתה מתלוצץ?
כן. לא, הוא תכנן אותן במשך שבועות.
הוא גרם לאלן פילאנה להאמין שיש דובים בטיול המחנאות שלו,
אלן ברח מהאוהל שלו עירום לחלוטין וזינק לתוך האגם.
בחייך.
אני חושב שבחיים לא ראיתי גבר בוגר צוחק חזק כל כך.
וואו.
אני חושב שאלן עדיין בעיירה. כן, לא ראיתי אותו זה זמן מה.
תשאל אותו על זה.
אבל אפילו אחרי 40 שנה אני בטוח שהוא עדיין כועס על אבא שלך.
טוב, אבל ברצינות, אין לי תחומי עניין או תחביבים מדהימים.
אני מסרבת להאמין בזה.
מה? אין לי.
טוב, באילו דברים את מתעניינת?
לא. אחותי, זאת הנקודה שלי.
כלומר, מי זו איזי? איזו מין אישה את רוצה להיות?
אישה? מה? -כן.
לא, אני לא...
היי, איז.
אלוהים, אית'ן. איך הגעת לכאן?
מבחינה טכנית, אימא שלי הקפיצה אותי ואימא שלך הכניסה אותי.
למה לא אמרת שאתה בא? -ניסיתי.
התקשרתי אלייך כמה, איזה חמש פעמים?
שלחתי לך מיליון הודעות.
רציתי להפתיע אותך.
אמרת שאת רוצה לראות אותי ואני רציתי לראות אותך, אז הנה אני.
היי. -היי.
אלוהים, כן. סליחה. אית'ן, זו אמה.
אמה, זה החבר שלי, אית'ן, החבר שסיפרתי לך עליו.
נעים להכיר.
אז תישאר בעיירה לזמן מה?
אז זאת בעצם ההפתעה האמיתית. אימא שלי קיבלה את משרתה ב"סטרטה" חזרה.
ההורים שלי עדיין עובדים על העניין של המשמורת,
אבל אני חוזר ללמוד כאן, לתמיד.
באמת? -כן.
אז אני מניחה שנתראה הרבה.
אני צריכה לזוז, אבל אתם תיהנו.
נתראה, אית'ן.
כן. בהחלט.
אפשר לעזור לך?
היי. כן, מצטער על ההפרעה.
שמי מאט ליסקו. אני מחפש את אלן פילאנה.
הוא עדיין גר כאן?
לא, מצטערת. הוא נפטר לפני כמה חודשים.
צר לי לשמוע. אם זה עיתוי לא נוח,
אני מבין לחלוטין. -לא. כלומר...
אני אשמח לדבר עליו אם... -כן?
כן. -כן, את בטוחה?
באמת? בסדר, נהדר.
למען האמת, אני מנסה לאתר כמה מהחבר'ה
שמופיעים בתמונה הזאת בשביל אבא שלי, סילבסטר ליסקו.
אה, כן. "האופניים של סיל", נכון?
נכון. נכון.
כן, הזיכרון שלו מתחיל להידרדר, למרבה הצער, אז...
כן, חשבתי שאאתר כמה מחבריו הוותיקים.
אזמין אותם לביקור. אולי זה יעזור לו לזכור כמה דברים.
את מכירה מישהו מהם?
אני מזהה את שני אלה בקצה.
הם שיחקו בפוקר יחד. -אין מצב.
אבא שלך סיפר לך על מתיחת הדוב?
כן, שמעתי על זה. כן.
תיכנס, אתן לך את מספרי הטלפון שלהם.
כן? זה נהדר, תודה. -כן.
תסתכלו, הדלת לא נעולה.
זה לא מוצא חן בעיניי.
- אחוזת וודרוף, שירות מזון כניסה לסגל בלבד -
ממש לא.
צריך למצוא דרך להגיע לדלת הגדולה והמפחידה ההיא.
בחיים לא נצליח לפתוח את הדלת הענקית הזאת.
צריך למצוא דרך אחרת להיכנס.
תחפשו את הסמל הזה.
אם תראו אותו במקום אחר, זה עשוי להוביל אותנו למרתף.
חבר'ה, תסתכלו.
אני חושבת שהחדר הסודי נמצא בדיוק מתחתינו.
זה יכול לעזור לנו לעבור את הדלת הנעולה.
אין מצב.
נו, בחייך, זה לא יישבר.
מעליות מזון נבנו להוביל טונות של מזון.
אני בטוחה שהיה שם תרנגול הודו שלם ששוקל יותר מאיתנו.
אני מרגיש שבריא להציב גבולות
ולא לעשות הכול יחד. -א-הא.
בסדר.
אני אשלח את המעלית חזרה ריקה
אם אמצא משהו שתרצו לרדת למטה כדי לראות.
אל תחזרי ריקה, בבקשה. אל תחזרי ריקה, בבקשה.
נהדר. -הם סיימו כאן?
כן, אדוני. השטח פנוי. -קדימה!
בסדר. תבצעי סריקה אחרונה ותנעלי את המקום.
אני חושב שזה הוא, הבחור שעוקב אחרי הילדי.
חייבים להזהיר אותה. -בוא.
קדימה, קדימה.
ניפגש למטה.
הבחור ההוא כאן.
חבר'ה, תסתכלו.
איך הם הכניסו מטוס שלם לכאן?
מי מחזיק מטוס מרוסק במרתף?
לא, לא. חבר'ה, האיש עם כרטיס המפתח למעלה.
חייבים להסתלק מכאן. -אז צריך לעבוד מהר.
היי, אפשר לדבר עם תיאו, בבקשה?
באמת?
צר לי לשמוע.
וואו. חבר'ה, אני חושב שמצאתי את הקופסה השחורה.
אתה עיוור צבעים? -לא.
רגע, אולי.
איך אני אמור לדעת? -זה לא שחור.
קופסאות שחורות לא שחורות.
הן צבועות בכתום כדי להקל על חוקרים למצוא אותן.
קוראים לזה למעשה מקליט קול בתא הטייס או בקיצור וי-סי-אר.
חבר'ה, תזדרזו.
מישהו בא. -חייבים להסתלק מכאן.
המעלית. קדימה.
קדימה.
בהצלחה.
הילדי, חייבים להתחבא.
היי, אפשר לדבר עם קני רנס, בבקשה?
בסדר.
כן, כמובן.
לא, צר לי לשמוע.
תיקי הגב שלנו.
אפשר לשאול בן כמה...
חמישים ושבע?
וואו. כן.
חייבים להסתלק מכאן.
הילדי, תזדרזי. תיכנסי.
היי.
מה קרה?
כולם מתים.
החברים של אבא שלך?
כן.
כן, כולם.
- בהשראת הדיווחים של העיתונאית החוקרת הצעירה -
- הילדי ליסיאק -
תרגום: גיא רקוביצקי