Корупція на ярмарку?
Це мала бути рекламна стаття.
Знаю, ви дали мені інше завдання,
але я знайшов щось більше й вирішив розслідувати.
Хіба ви не за це мені платите? Це робота журналіста.
-Хіба у вас не через це… -Тату.
…були проблеми в Нью-Йорку?
Можна спробувати ще раз?
З ким ти говориш?
-Ви хочете писати… -З редакторкою.
…серйозніші статті…
…але тут ви бачите те, що хочете бачити.
-Вибачте. Ми це не надрукуємо. -Добре. Дякую.
Тату, ми пішли до ставка перевірити, чи є там мертві птахи,
а там повно мертвої риби.
-І знаєш, що ще? -Що?
Пам'ятаєш, я казала, що, здається, за мною хтось стежить.
Так?
І той тип був на ставку…
Стоп, який тип? Ти про що?
Тату, думаю, це він.
Думаю, це Річі.
Ні. Ти перебільшуєш, Розвіднице.
Доведи мені це.
Поділися не своїми почуттями й думками, а фактами.
Так. Він підходить за віком.
А далі? Біляве волосся? Блакитні очі?
Ну, я не роздивилася його обличчя.
Бо в нього була борода.
Не страшно.
Зі мною теж постійно так буває.
Спрацьовує «павуче чуття», і про це неможливо забути.
Знаєш, така фіксація.
Те, що ти відчуваєш стосовно Річі, – це упередженість.
І це заважає тобі працювати.
Це не так.
Це нормально.
Ми всі упереджені. Але в роботі треба це контролювати.
Саме тому важливо ґрунтуватися на доказах.
Бо вони врешті-решт приведуть до правди.
-Ясно? -Ясно.
Почнімо спочатку.
-Ґрунтуючись на тому, що знаємо. -Добре.
Чому ти ходила до ставка?
-Пам'ятаєш мертвих птахів? -Так?
Я поговорила з Птахоловом, він привів нас туди,
а коли ми прийшли, то побачили, що там повно мертвої риби.
І… Де зв'язок?
Вода.
Птахолов сказав, що птахи могли пити зі ставка.
І те, що вбило рибу, – нестача кисню, інвазійні види…
Могло вбити й птахів.
Може, тому й Волтер хворий.
Ось тобі й сюжет.
-Отруєний ставок. -Отруєний ставок, так.
Слідуй за фактами.
Так, слідуй за фактами.
В Ері-Гарборі явно щось змінюється.
Боже, котра година?
Минулий рік був найбільш спекотний і дощовитий за всю історію.
Зливи стали сильніші й частіші.
Минулого тижня
ціла зграя птахів раптом упала на землю.
І постраждали не тільки птахи.
Учора ми знайшли кілька десятків мертвих рибин у ставку в парку Пайнвуд.
Багато місцевих птахів п'ють з цього ставка,
і вода з нього може бути винна у смертях тварин, що вже сталися
й можуть статися ще.
То чому про це пишуть лише «Хроніки чарівної години»?
І чому керівництво міста не вживає заходів?
Якщо ми й далі будемо ігнорувати підказки довкілля,
то теж опинимося під загрозою.
Якщо дорослі нічого не роблять, я все зроблю сама.
О боже, Гільде, замовкни.
ОПУБЛІКУВАТИ
ЦЕ ЩЕ НЕ КІНЕЦЬ ХТО НАСТУПНИЙ?
Додому до темряви
ХРОНІКИ ЧАРІВНОЇ ГОДИНИ ЩО ВБИВАЄ ПРИРОДУ ЕРІ-ГАРБОРА?
Ця дівчинка нікого не боїться.
Що Гільде тепер накоїла?
Критикує місцевих жителів за те, що занедбують природу.
Може, візьми з неї приклад,
займися цією проблемою.
-Ти можеш принести користь місту. -Ти ж знаєш, я цього хочу.
Але треба поводитися обережно.
Ці люди не хочуть змін.
Так.
Я їх переконаю, але на це потрібен час.
Хочеться вірити, що світ стає кращий.
-Та останнім часом… -Гей.
У нашій сім'ї немає песимістів.
Поки що не зневірюйся.
Добре.
Люблю тебе.
Їж, маленький, тобі треба рости.
Йому стає гірше?
Надіюся, він не пив зі ставка, про який я написала.
-Він виживе. -Я можу допомогти?
Так. Бачиш піпетку?
Треба поговорити з Іззі.
Більше відкладати не можна.
Знаю.
Я нею пишаюся, що вона не сідала п'яна за кермо.
-Бо не вміє водити машину. -Ти розумієш, про що я.
Я пишаюся, що вона не сіла до когось у машину.
Вона повинна знати, що це серйозно.
Може, так буде тільки гірше.
Може, не треба на цьому наголошувати.
Просто сказати, що таке буває, але треба бути обережною.
Тоді вона подумає, що ми їй це дозволяємо.
Накажемо їй після школи одразу йти додому.
Ніяких ночівель.
Може…
Комендантська година у вихідні.
-Метте… -Їй же 14.
Так.
Але в її віці ми поводилися так само.
Поводилися, тому…
Я її не виправдовую, просто думаю, що Іззі самотня.
Вона дуже хоче налагодити стосунки.
Може, приділимо увагу цьому.
І що тепер? Порушувати правила? Не слухатися старших?
Через таку поведінку можна втратити роботу.
Стоп, що?
Думаєш, ми б і досі були в Ері-Гарборі
й псували життя дочці,
якби я навчився не скандалити й виконувати свої обов'язки?
Метте, ти про що?
Я не знаю.
-Я не знаю. -Коханий.
Тату, що з тобою?
-Усе добре, доню. -Не бійся. З ним усе гаразд.
Усе чудово.
Слухай. Що там у тебе сталося,
воно цього не стосується.
Розумієш?
Може, почнемо з режиму дня
й правил для неї.
-Добре. -Так.
-Так, вона потребує… -Мабуть.
-…спілкування. -Так.
Може, їй треба більше бувати з нами.
-Сам на сам. -Так.
Що ти надумав?
Що? Я буду твоєю стажеркою?
Я можу вигадати гірше покарання, ніж допомагати мамі на роботі,
повір мені.
-Чудово, давай. -Ого. Добре.
Слухайте…
Я знаю, що вчинила неправильно, пробачте.
Але, може, посадите мене на три тижні під домашній арешт?
Було б значно легше.
Ми не хочемо, щоб тобі було легше.
Ми хочемо навчити тебе думати головою.
Так, а ти напилася,
а потім збрехала нам.
Це нерозумно.
Знаю.
Є багато причин, чому підліткам твого віку не можна пити.
Ви тоді робите різні дурниці.
Я попросила пробачення, я розумію свою дурість.
Повірте.
Слухай, доню, ми…
Ми боїмося за тебе.
Ми боїмося, що старші дівчата впливають на тебе сильніше, ніж ти думаєш.
-Це могло погано закінчитися. -Так.
-Але ми раді. -Так.
Ми раді, що в тебе тепер є друзі. Це чудово.
Просто не хочемо, щоб ти кудись влипла.
-Ясно? -Так.
Коли починати?
-Лейтенант Міллер? -На лікарняному.
Знову? А де Сандерсон?
Френку, я маю дивне питання.
Ой-ой.
-Чим тепер займається твій тато? -Мій тато? Не знаю.
Що? У нас не дуже добрі стосунки.
Просто я дзвонила йому кілька разів, він не відповів,
а лишати йому повідомлення я не хочу.
Мені здається, що я щодня борюся з його привидом.
Тобто його тут нема, але він ніби нікуди не пішов.
Я й досі чую:
«Бріґґс каже це. Бріґґс хоче те».
Можеш влаштувати нам зустріч, щоб я з ним серйозно поговорила?
Я тільки за, але я вже кілька місяців з ним не говорив.
І не збираюся починати.
Френку, попри все, він усе-таки твій батько.
Що?
Що ти будеш робити? Завжди уникатимеш його?
У такому маленькому місті?
Я постараюся.
Добре.
Мамо, прийшла директорка Коллінз.
Я бачу.
Заходьте.
Вибачте за це. Нова секретарка ще недосвідчена.
Сідайте.
Будь ласка, візьміть оце.
-Що? -Подарунок.
Він невеличкий, як самі бачите.
Просто дрібничка на знак подяки.
Це фен? Чи…
Ні, це мегафон.
За те, що ви захистили мене від батьківського комітету.
І це допомогло? Вони відчепилися?
Поки що – так.
Кілька злобних поглядів на паркінгу, але це дрібниці.
Думаю, ви офіційно змусили їх замовкнути.
Дякую.
Мені подобається.
І оскільки я вже тут…
…приходьте завтра з Меттом до школи після занять
на зустріч з батьками Джессіки.
Як я розумію,
кілька днів тому дівчата випивали вдома у Джессіки Файф,
і я хочу з вами обговорити
події, які були після цього.
ПРИЙШЛА ДИРЕКТОРКА КОЛЛІНЗ. ЗЛИТЬСЯ. ТИ ДЕ?
Авжеж, ми прийдемо.
Бути начальницею нелегко?
Було б легше, якби мої підлеглі перестали підкорятися вам.
Я ніби останнім часом не заходив у відділок.
Не хочу нервувати Резерфорда.
Але ви й досі спілкуєтеся з моїми помічниками,
регулярно зустрічаєтеся з ними в сухому доку.
Я хочу розчистити захаращене вами,
хочу, щоб відділок служив місту.
А ви й досі мені заважаєте.
Твоя проблема – не я, Тріп.
А родина Ліско.
Ви звинувачуєте десятирічну дівчинку в усіх ваших проблемах?
Досі?
А ти у своїх проблемах звинувачуєш старого безробітного?
Річ не тільки в Ліско, але вони чудовий приклад.
Не можна дозволяти дітям ставитися до відділку
як до грального майданчика.
Це розвалює дисципліну й показує, що ти м'яка.
М'яка?
У цьому місті дуже сильні традиції.
Це лише розлютить людей.
Треба дотримуватися правил.
І одне з правил – ти завжди маєш бути на боці міста.
Я на боці міста.
Коли ти дозволяєш Гільде Ліско та її незрозумілій компанії
ігнорувати всі авторитети, на що це схоже?
На те, що ти більше дбаєш про якусь сім'ю скандалістів з Брукліна,
ніж про власних помічників.
Я стараюся прислухатися до всіх.
Люди цього заслуговують, навіть малі діти.
Якщо це значить, що я слабка…
тоді нехай. Мабуть, я слабка.
Хай там як, Тріп…
я тобі не заважаю.
Я знаю, яка це важка робота.
Мені треба йти.
Гей.
Розкажеш Френку про нашу розмову?
Не думаю, що це його зацікавить.
Ну…
Якщо говоритимеш про це, згадай мене добрим словом.
Ви вважаєте, що від сім'ї Ліско проблеми,
але я помітила, що якимось дивним чином…
вони допомагають їх розв'язувати.
ВІТАЄМО В ПАРКУ ПАЙНВУД
Гей, Спун. Що за куртка?
А, ти хочеш до неї звикнути, перш ніж перешити?
Який план? Як ти їй додаси стилю Спуна?
Змійки замість кишень? Кишені замість змійок?
Хлопці, сьогодні Волтер майже не їв.
А я ж дотримувалася всіх вказівок Птахолова.
Я за нього боюся.
Якщо Волтер пив з того ж ставка, що й інші птахи, то…
Я бачив таке кіно.
Волтер – нульовий пацієнт, і ми всі помремо.
-Що? -Якщо дізнатися,
що саме було в тій воді,
можливо, ми знайдемо ліки для Волтера.
Те, що було в тій воді, вбило всіх, хто з нею контактував.
Тому ми зробимо аналізи.
Набором з магазину господарських товарів?
Треба бути обережними.
Якщо від води помирають тварини,
вона може бути небезпечна й для людей.
Тобі треба заспокоїтися.
Щось мені недобре.
Ми ще навіть не дійшли.
Повітря може бути отруєне. Коли ми про це дізнаємося, буде пізно.
ВХІД ЗА ПЕРЕПУСТКАМИ
ЗАЧИНЕНО СТОРОННІМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Тікаймо звідси.
Я не розумію. У мене чудові показники. Кращі, ніж минулого місяця.
Нам не треба підвищувати показники.
Зараз проводиться розслідування,
чому ми закрили 35 справ, які не варто було закривати.
-Добре, мем. Закриватиму менше справ. -Без коментарів.
Я не до вас, Бобе.
Ви знаєте, хто поставив паркан у парку Пайнвуд?
Офіційна позиція відділку під час спілкування з пресою…
Ми тут не як репортери.
Ми прийшли як громадяни.
Я не знаю про паркан, діти.
А можете дізнатися?
Гільде, це відділ шерифа, а не твоя штаб-квартира.
-Я знаю. -Тому
ми не можемо все кинути й розбиратися з таємничим парканом.
А хіба вас не тривожить, що в місті гинуть тварини?
Якщо хочеш звернути нашу увагу на якесь порушення,
заповни цей бланк, як усі інші люди.
Допоможи їм, будь ласка.
Бебе, я сам.
Вибачте, зараз тут напружена атмосфера
через Резерфорда й усе інше.
Але я тут.
І в мене багато часу. То що вас турбує?
Парк Пайнвуд обнесли парканом.
Ми хотіли взяти проби води, щоб знати, чому загинула риба,
але туди не потрапити.
Це громадський парк,
імовірно, паркан встановила міська рада.
Мабуть, прочитали твою сьогоднішню статтю.
Треба подзвонити й уточнити.
Якщо встановила міська рада, то мав бути розгляд,
наради, дослідження впливу на довкілля.
Багато адміністративних процедур. Ми встигнемо перевірити воду.
Дякую, Френку.
-Дякую. -Прошу. І, Вудворт.
Вище носа.
-Ви. -Що я?
Ви можете стати моїм новим джерелом.
Дякую.
Вони підлітки.
Тому мусять порушувати правила.
Але коли ввімкнулася електрика, на камеру потрапило це.
-Це Джессіка? -Та Іззі.
Мабуть, тихенько вийшли під час вечірки.
І закидали школу яйцями.
Збитків вони не завдали, це просто дурний жарт,
але на відео зрозуміло, що вони п'яні.
Думаєш, вони знають про яйця?
Які яйця?
Іззі – добра дитина, зазвичай вона так не поводиться.
У дитинстві я теж один раз зробила щось подібне.
І цілий тиждень вмирала зі страху,
що мене покарають.
Мабуть, саме тому я більше ніколи так не робила.
Я хочу дати шанс Джессіці й Іззі.
Хай залишаться після уроків,
але якщо вони знову так поводитимуться, наслідки будуть серйозніші.
Джессіко. Ти сказала, що це все я?
Тому не відповідала на мої смс?
Іззі, мама забрала в мене телефон.
Ходімо.
Мені дуже прикро.
-Ходімо, нас чекає робота. -Так, ходімо.
Тату, ти ніколи не здогадаєшся, хто моє нове…
джерело.
Привіт, Гільде.
Давно не бачилися.
Чого це ви тут?
Гільде, ми зараз розмовляємо.
Добре, Розвіднице?
Я можу пережити те, що люди мене ігнорують і не хочуть спілкуватися,
але ж не рідний син.
Не знаю, чим я можу вам допомогти.
Як я вже казав, Френк не хоче зі мною говорити.
А мені просто треба… Треба, щоб він мене вислухав.
Тому я…
Я дещо написав.
Надішлю йому листа
замість спроб поговорити віч-на-віч.
Ти добре його знаєш, і ти добре пишеш.
Тож…
Як думаєш, тут треба щось змінити?
Думаю, це доросла розмова.
Чому?
Я теж добре пишу.
Знаєте, це правда.
Вона добре пише.
Що ж.
Я ставився до тебе як до дитини, і нічого хорошого з цього не вийшло.
«Вибач, якщо мої дії образили тебе».
Це ваше вибачення?
Якби я це сказала, ти відповів би, що цього не досить. Сказав би…
«Побачимо твої нові дії».
-Так. -Френк може бути впертий,
його важко переконати.
Так. Френк… буває впертий.
Хочете вірте, хочете – ні, але він змінився.
Справді?
Френк захищає простих людей і намагається дати їм шанс.
Він допомагає тим, у кого більше нічого немає.
Попри все він був добрим другом нашої сім'ї.
Навіть коли… це було йому нелегко.
Я цього не знав.
Френк заслуговує на більше.
Він заслуговує на дії.
Що ви пропонуєте мені зробити?
Може, викупити кілька білбордів?
Бо є багато людей,
перед якими мені доведеться вибачитися.
Тому… білбордів потрібно багато.
Не кажіть йому, що ви змінилися.
Покажіть йому.
Це все з «Вотт». Ще три листи на цьому тижні.
Вони погрожують подати в суд, якщо я не відповім до понеділка.
Метт зумів знайти адресу їхнього головного офісу,
ми туди приїхали й побачили, що це просто прикриття.
Стривайте, тобто «Вотт» не існує?
-З ким же я тоді спілкуюся? -Поки що не знаю.
-Боягузи. -Я знаю.
Хоч подивіться в очі тому, в кого відбираєте власність.
Так.
Я згоден піти в суд,
але хочу знати, з ким матиму справу.
А поки що я попрошу для вас судову заборону.
Ми не здаємося.
Ми отримаємо заборону проти «Вотт».
Ні, стривайте.
Підписавши це, ви почнете судову справу.
Скажіть, чи ви справді цього хочете.
Вони пропонують багато грошей, а через це ви їх можете не отримати.
Мене не цікавлять гроші. Хай забирають усе до цента.
Мені набридла така неповага.
Я хочу показати компаніям, що мене чіпати не можна.
Це дуже хоробро.
Обережно!
Що за…
Вітаю, це дім Ліско. Залишіть повідомлення.
Гільде, це Донні.
Тато дозволив тобі сьогодні робити домашні завдання в мене,
ми зможемо провести наш експеримент.
Швидше їдь до мене.
Ніхто не постраждав?
Усе гаразд, враховуючи…
Вікно – це дрібниці. Я радий, що ніхто не постраждав.
Ми терміново подамо в суд.
-Дякую. -Ходімо, доню.
-Бувайте, дівчата. -До зустрічі.
-Добре. -Добре.
-Бувай, Іззі. -Бувай.
Думаєте, це знову «Вотт менеджмент»?
Ви роздивилися того чоловіка?
Ні, машина від'їхала дуже швидко, я нікого не бачив.
Я впишу вашу адресу в схему патрулювання, щоб татові був захист.
Дякую, що хочеш допомогти,
але поки що це звичайне хуліганство.
Думаю, Резерфорд радісно доповість,
що я відволікаю поліцейських від роботи, щоб захистити батька.
Вона каже правду. І взагалі це може бути не «Вотт».
Мені не вперше кидають у вікно цеглу, хоч давно вже такого не було.
Може, це якісь расисти.
Ця машина звідкись приїхала.
Діятимемо як у інших справах про хуліганство.
Я огляну все навколо.
Дякую, Френку.
Френку, я з тобою.
Усе буде добре.
Напишеш статтю про те, що сталося?
Я не знав, що їм і раніше погрожували.
Я б з радістю.
Але навряд чи моя редакторка зараз її прийме.
Знаєш, твій тато приходив до мене.
-І до Гільде. -Що він хотів?
Я знаю, що ви тепер не спілкуєтеся.
Але, думаю, він хотів попросити пробачення.
Налагодити стосунки.
Усе буває вперше.
Це мене не стосується,
але якби котрась із моїх дочок не говорила зі мною…
Може, щоб це припинити,
щоб покінчити з жорстокістю в цьому місті…
треба його простити.
Так.
Може, тепер він справді цього хоче.
Повірю, коли побачу.
Упізнаєш цеглу?
Мабуть, цей тип приїхав на розвідку,
захотів залякати Джуніора й скористався першим, що трапилося під руку.
Так, це погані люди.
Піду розповім Тріп.
Сюди.
Ти ніби казала, що вночі сюди потрапити легше.
Я думала, так і буде.
Що вони роблять?
Ніколи не бачив стільки техніки в одному місці.
Що це було?
О ні.
Пригніться.
Зараз, друзі. Це наш шанс.
-Бігом, бігом. -Ходімо.
РІВЕНЬ 3 ОСОБЛИВИЙ ДОПУСК
Гільде, ходімо. Швидше.
Гей. Що з тобою?
Усе гаразд?
Що таке? Що сталося?
Твоя правда. Це не Річі.
Що? Покажи.
Він геть на нього не схожий.
Я почуваюся такою дурною.
Ні. Заспокойся. Не кажи так.
Не кажи так.
Я справді думала, що це він.
Я знаю.
Ти мав рацію.
Моя упередженість вплинула на статтю.
Я погана репортерка.
Ні. Зовсім ні.
Неправда. Ти не погана.
Це я в усьому винен.
Я повинен вчити тебе працювати.
А передав тобі лише погані звички.
Іди сюди.
Подивися на мене.
Знаєш, я теж хотів у це вірити.
У те, що Річі повернеться.
Я дуже хотів у це повірити.
Але, знаєш…
ти ніколи не знайдеш правди…
якщо шукатимеш те, що хочеш побачити.
Га? Запам'ятай це.
Іди сюди.
Тобто в мене немає статті.
Ні, це неправда.
Це не так. Неправда.
Іноді сюжет лежить на поверхні.
Навіть якщо він нудний. Але така в нас робота.
Бути репортером важко.
Але якби було легко, то всі б захотіли ними бути.
Так.
Тепер треба з'ясувати, що ті люди робили біля ставка Пайнвуд.
Пайнвуд.
Люблю цей ставок.
Я часто там рибалив.
А якщо дідусь захворів так само, як Волтер?
Коли рибалив на ставку.
Це все факти.
На наступному тижні в нього медогляд.
Підеш з ним?
Маєш хвилинку?
У тебе та сама ділянка?
Так.
Знаєш, пенсія мені не на користь.
Страшенно нудно.
Але я випробував домашню пивоварню,
яку ви з сестрою купили мені років вісім тому.
На смак як оцет.
Заходь коли-небудь, скуштуй.
Слухай, Френкі, я…
Я давно хотів з тобою поговорити, але…
не знав, що сказати.
Я мушу просити в тебе пробачення.
Я тебе підвів…
як начальник і як батько.
Мені дуже шкода.
Це…
Дякую.
Розумію, що перед тобою стояло багато неможливих завдань
і ти просто…
…робив, що міг.
Я завжди казав собі, що добре роблю свою роботу,
бо вмію приймати важкі рішення.
Я думав, що роблю як краще для тебе,
для всіх навколо.
Але я просто боявся помилитися,
боявся зіткнутися з усім болем, якого завдав.
Ти помилявся, тату.
Через тебе й досі багато людей страждає.
Я знаю.
Знаю.
І намагаюся все виправити.
Якщо це правда…
ти повинен поговорити…
з Семом.
Так.
Я так і думав.
Френку.
Я отримала твоє смс.
Рада, що мама віддала тобі телефон.
Усе гаразд?
Батьки забирають мене зі школи.
Що?
Відсилають мене в пансіон.
Тому що ти закидала кілька вікон яйцями?
Ні, не через те.
А через те, що я цього не пам'ятаю.
Тому я промовчала в кабінеті директора,
коли ти сказала про яйця.
Бо не знала, про що йдеться.
Стривай, що?
Я про все забула.
І в мене вже були проблеми через випивку.
Мама серйозно до цього ставиться через дідуся.
Бо він помер, коли в нього відмовила печінка,
отож…
З тобою все гаразд?
Так.
Мене попереджали.
Але я не думала, що це серйозно.
Так.
Може, для мене так краще. Знаєш?
Ти це витримаєш.
Жаль, що ми раніше не подружилися.
Чому ти раніше була зі мною така жорстока?
Не знаю. Бо я старшокласниця?
Ти щойно стала моєю єдиною подругою тут.
Що мені тепер робити?
Та ну.
На твоєму місці я б давно втекла з дому.
Ти надто крута для Ері-Гарбора, Іззі.
Я серйозно.
Я за тобою сумуватиму.
Я за тобою також.
Прощання – це огидно.
ШЕРИФ ОКРУГУ ГОЛМС
Ви ніби обіцяли мені не заважати.
Обіцяв. І не заважатиму.
Але вчора ввечері я зустрівся з заступниками.
Знову зустріч у сухому доку?
Вони випивали й хвалилися…
що послали попередження…
цеглиною.
Я думала, це «Вотт менеджмент» залякує мого батька.
Попередження?
Тобі.
Слухай…
Ці хлопці віддані мені…
але я не підтримую їхнього боягузтва.
Ось імена.
Заарештуй їх…
Шерифе.
Його стан не погіршився,
але й не покращився.
Ясно. Останнім часом він іноді демонструє ясність думки.
Я розумію, що ми пройшли обстеження,
але чи могло йому щось зашкодити,
наприклад, у довкіллі?
Може, під час риболовлі?
Хвороба Альцгеймера – важкий діагноз.
А якщо ви помиляєтеся?
Гільде…
Помиляюся щодо чого?
Якщо він хворий на щось інше? Щось виліковне.
Його занепад розумових здібностей відповідає хворобі Альцгеймера.
Але якщо це не вся картина?
Якби я дізналася, що було у воді, через яку він захворів,
ви змогли б його вилікувати?
Точно не знаю. Чинників багато.
Але надія є.
Завжди можна спробувати.
Дякую.
-Піду приведу дідуся. -Добре.
Ну, привіт.
-Іди сюди. -Ми готові?
Треба було сказати «ні»?
Усе одно вона вам навряд чи повірила б.
Так.
ІТАН ФЕЙСТАЙМ…
Яка краса.
-Потанцюємо? -Так.
Так.
-Гей. -Добре.
-Ще раз. -Обережно там. Обережно.
-Гільде. -Що?
Я щойно отримав смс від Френка.
Це тобі.
-Вибач, тату. Треба йти. -Стривай. Що?
«Зустрінемось у місці, про яке ти питала».
Що це взагалі значить?
Гей, Гільде!
Що сталося?
З гордістю показуємо вам плани
нового громадського саду Ері-Гарбора.
На жаль, у місцевому ставку
з'явилися отруйні синьо-зелені водорості.
Це все отруйні водорості.
Завдяки швидкому реагуванню нашого корпоративного спонсора
ми їх прибрали настільки швидко й безпечно, наскільки можливо. Так.
ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Вони не просто очистили ставок.
-Вони його позбулися. -Його як не було.
І ми не зможемо взяти проби води.
Завдяки репортажу «Хронік чарівної години»
наша команда виявила цвітіння водоростей на ранньому етапі,
поки вони не поширилися й не завдали ще більшої шкоди тваринам.
Уся ця краса скоро буде тут завдяки вам.
Це ти.
Що сталося?
Його більше немає.
Чого більше немає?
Міська рада позбулася ставка.
Кажуть, там були отруйні водорості. Посадять на тому місці садок.
Це ж чудово, правда?
Чудово. Маєш закінчення для статті.
Ні. Ти не розумієш.
Тепер я не дізнаюся, що сталося з дідусем.
Слухай, Гільде.
Дідусь уже давно хворіє.
Водорості не викликають таких симптомів, як у нього.
Я знаю, що треба бути обережною й бачити не лише те, що хочеться,
але якщо це були не просто водорості?
Якщо у ставку було щось інше, через що він захворів,
а це приховали?
Ти ж сказала, що це водорості.
-Ні, це вони сказали. -Хто – «вони»?
Не знаю. Міська рада.
Але чому не провели розгляд і не дотримувалися звичайної процедури?
Чому вони просто все знищили?
Здається, ти знову перебільшуєш.
Мають бути ліки, які йому допоможуть.
Такі ліки є.
Це ти, дурненька.
-Ти як чарівне зілля для дідуся. -Ні.
-Він тебе обожнює. -Ні, тату.
Не треба так зі мною. Я цього не люблю.
Послухай.
Навіть якби ми дізналися, що дідусь отруївся чимось з води,
ми б не змогли цього змінити.
Ти ж знаєш, що так не буває.
Мені все одно.
З ПОВЕРНЕННЯМ, ДІДУСЮ
Я повинна спробувати.
НА ОСНОВІ РЕПОРТАЖІВ ЮНОЇ ЖУРНАЛІСТКИ ГІЛЬДЕ ЛИСЯК
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк