EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Marin Calhoun, då? Var finns hon nu?
Vi har anledning att tro att hennes kropp dumpats i en sjö nära Mosswood.
- Vem tipsade er om det? - En före detta Mosswood-medlem.
De kallade den för Lila sjön.
Jag gick till polisen och lämnade ett vittnesmål.
Märkligt, ni är den andra personen på två dagar som vill lyssna på det.
Han tog bandet.
De satte Julian i isoleringscell. Jag försökte hälsa på honom
men han vägrar att träffa mig.
Det här med Glen Fisher...
Jag besökte bara Mosswood en eller två gånger.
Det verkar som att vi inte kan hålla kvar dig här längre.
- Du borde ge honom ett namn. - Varför?
Vi ska uppfostra honom tillsammans allihop.
När vi offrar honom... blir vi fria.
Jag uppfostrade Julian. Jag är hans mamma.
Nåt så obetydligt som biologi förändrar inte den saken.
Jag måste säga nåt innan vi börjar.
Det gäller Marin. Hon är gravid.
Vi uppfostrar honom. Barnet kommer att binda oss samman.
Har hon valt ett namn?
UNDERKLÄDER MARGARITAS
Det finns en ny dejtingapp till mobilen.
Helen berättade om den.
Du borde testa den.
Den släpptes helt nyligen och heter... Rumble...
...eller nåt sånt. Det är tjejerna som väljer.
Men i ditt fall antar jag att...
Hur skulle det gå till?
- Du är inte till nån hjälp. - Okej.
Jag är bara orolig för dig.
Du behöver nåt som piggar upp dig, så att du blir dig själv igen.
Och vem är det?
Ölen börjar ta slut. Du brukar fylla på ordentligt. Högen med smutstvätt växer.
- Tack för det. - Kom igen.
Jag försöker få dig att skratta som du gjorde förr.
Allt är inte så lustigt jämt.
Jag måste tillbaka till stationen.
Bli inte arg.
Det är jag inte.
Hej, raring.
Tack för att jag får hälsa på. Det var hemskt att inte få träffa dig.
Är du skadad?
- Vem har gjort dig illa? - Jag...
Jag vet inte.
Vem har gjort det här, Julian?
Det...
Har de tvingat dig att ta nåt?
Vad har de gett dig?
Vad har ni gjort med min son? Han kan ju knappt prata.
- Sätt er, ma'am. - Kalla mig inte "ma'am".
Ni har medicinerat honom utan mitt tillstånd.
Om han utgör en fara för sig själv eller andra får läkaren ge honom nåt...
- ...så att han blir... - Vilken läkare?
- Jag vill prata med läkaren. - Sätt er, ma'am.
Jag tänker inte sätta mig och kalla mig inte "ma'am".
Ursäkta, får jag prata med er en stund?
Mannen ni precis träffade, känner ni honom väl?
Hurså?
Jag är nyfiken.
Jag såg er nämligen här tillsammans för två dagar sen och kvällen innan det.
Jaha, än sen?
Jag har hört att han kan vara våldsam. Vet ni nåt om det?
Jag pratar inte med snutar.
Det borde ni göra. Jag kan gripa er här och nu, det vet ni.
För vad då? Glen Fisher gillar inte ens sex.
Ni har inget att komma med.
Vänta.
Det där på er fot...
Har han gjort det?
Jag behöver inte bli räddad.
Varför får hon inte ta emot besök?
Det får jag inte uttala mig om. Nåt inträffade i går.
- Vad hände? - Det är tyvärr konfidentiellt.
Ursäkta mig.
Jag känner igen er.
Jaså?
Det var ni som besökte den där slampan.
Hon har fått lugnande.
Det var tråkigt att höra.
Vet ni vad som hände?
Hon fick ett samtal under eftermiddagen.
Hon pratade i telefon längre än tio minuter.
Bryter man mot reglerna får man inte se på tv och man får inget tuggummi.
Gav de henne lugnande för att hon pratade för länge?
Nej, när hon lagt på blev hon helt galen.
Hörde nån vem det var som ringde henne?
- Kommissarien. - Ja, jag bara...
Följ med här.
Hon sa att det var Satan.
Kellerpolisen, polisassistent Brickowski.
Hej Brick, det är jag igen. Telefonnumret du spårade
som nån ringde Carmen Bell från, är det kopplat till ett husnummer?
Jag ska se efter.
- 5A. - 5A, tack.
Du måste sluta ringa hit.
- Jag kommer att få problem. - Jag vet.
Det här har aldrig hänt. Bra.
HOS FAMILJEN FISHER
KÖRKORT, HAROLD AMBROSE
TANNETTIS MORDDOM ÄNDRAS, OFFRETS FAR ÅTALAS
BLODBAD PÅ STRANDEN: HEMMAFRU BLIR GALEN
KÖRKORT/IDENTITETSKORT BEGÄRAN OM INFORMATION
ROSEMARY AMBROSE 3 MAJ 1928 - 1 SEPTEMBER 1975
BRAND I KÖKET SKADADE FAMILJENS HUS
BELL, CARMEN. VITTNESMÅL
- Får han stiga på? - Ja, kom in.
Tur att du är här.
De medicinerar Julian nu. De ger honom lugnande.
Jag försöker få igenom ett domstolsbeslut mot det.
Och du har säkert redan hört att rätten kommer att godta hans erkännande.
Väldigt lägligt.
Vad är det där?
Det vet du nog. Carmen Bell. Det är hennes vittnesmål.
Det saknades i stadsarkivet tills i går.
AMBROSE: TITTA PÅ DET HÄR
Uppge ert namn och dagens datum, tack.
Jag heter Carmen Bell. Det är den 20 februari 2002.
Herregud.
Hur hamnade ni på Mosswood Grove?
Vera Walker... rekryterade mig.
Jag sålde salta kringlor i gallerian och hon kom dit en dag.
Jag hade det jobbigt just då och hon pratade med mig.
- Okej. - Hon berättade om Mosswood.
Hon sa att alla var som en familj och att allt skulle bli bra.
Vi genomförde sessioner. De var en slags terapi, antar jag.
Vi spelade upp händelser vi råkat ut för mot varandra.
Ända tills Ljusspridaren, vår ledare... Han...
Ta all tid ni behöver.
- Sluta, jag vill inte höra det här. - Det förstår jag.
Han fick en uppenbarelse när han simmade i Lila sjön.
Han kallade Stillwaterreservoaren för Lila sjön.
Han sa att enda sättet att bli fri från ett trauma var att dyka ner i sjön.
STILLWATERRESERVOAREN
Sessionerna blev våldsamma, både fysiskt och sexuellt.
Var det så ni fick brännmärkena på foten?
Kan ni visa oss brännmärkena?
En av männen gjorde det under en session. Jag vet inte vad han heter.
Han frågade jämt efter mig.
Det var en annan man också...
Jag blev gravid.
Vera tog med mig till dr Poole för att ta hand om det.
Ut härifrån!
Om Julian var rädd för nåt... var det antagligen för dig.
Jag har gjort allt jag har kunnat för att skydda honom.
Många råkade illa ut på Mosswood. Det var du som bestämde.
Du har ingen aning om vad som hände.
Jag vet att du har gjort saker du skäms för.
Okej.
Sätt dig.
Jag ska berätta allt.
- Är allt som det ska? - Ja, jag mår fint.
- Vad är det? - Inget.
Bess.
Får jag se?
Herregud, vad har hänt?
Det hände under sessionen i går. Jag jobbade ihop med Vic.
Han nådde ett genombrott.
Det var... bra. Han bearbetade familjetrauman.
- Var det han som gjorde det här? - Nej.
Jag stod dumt till, precis bredvid stenen.
Han var så inne i det att jag inte ville avbryta honom.
Jag förstår nu. Det är en del av mitt arbete också.
Det har du lärt mig.
Det är helt otroligt. Han sjunger.
Hur vet du att det är en pojke?
Han berättade det.
Får jag prata med dig en stund?
- Gnällde hon över ett skrapsår? - Nej, jag lade märke till det.
Skrapsår läker, och nu kan Vic också läka. Det är det som är poängen.
- Men på hennes bekostnad. - Nej.
Bess behövde det lika mycket som Vic.
Hon kan lämna oss om hon inte är hängiven.
- Det handlar inte om det. - Vad är det, då?
Nåt har hänt med dig.
Jag tycker bara att det vi gör har blivit väldigt konkret.
Förr återupplevde vi händelserna inom oss, men nu utsätter vi varann för vår smärta.
Vill du ha det som förut?
Minns du när du försökte åka hem till östra Texas?
Du hoppades att din pappa skulle välkomna dig hem.
- Det här är annorlunda. - Nej.
Nej, det är det inte, Vera.
Det är samma småsinta medelklassrädsla.
Det var först när Abraham visade sig villig att offra sin son Isak
som Gud belönade honom.
- Han är nästan ute. - Bra.
Vila en liten stund.
Bara en gång till. Det är bara axlarna kvar nu.
- Jag kan inte. - Jo.
En gång till, du klarar det.
Nu är det dags. Krysta!
- Fortsätt, vi ser honom nu. - Han är snart ute.
Nu kommer han. Krysta!
Här kommer han!
Här kommer han. Han är här.
Du klarade det.
- Här är han. - Du klarade det.
Hej, Julian. Han mår bra.
Han är helt perfekt.
- Bra jobbat. - Så där, ja.
Så där.
- Håll honom. - Bra jobbat.
Bra jobbat.
- Bra jobbat. - Se på honom.
- Marin? Vad är det? - Marin?
Vad är det för fel? Marin? Vakna!
- Vad är det? Marin? - Hon blöder mycket.
Jag är här.
- Vakna! - Kan du ta honom?
Ja. Kom hit.
Hon förlorar blod. Vi måste ta henne till huvudbyggnaden, snabbt.
Hon klarar sig. Jag vet vad som behöver göras.
- Kan du ta hand om honom? - Ja.
- Hud mot hud. - Okej.
Kom hit, raring.
Såja.
Hej på dig.
Hej.
Du klarade det.
Ta det bara lugnt.
- Så där. - Han släpper bröstet nästan direkt.
- Han lär sig tids nog. - Jag sa ju att det inte kommer nåt.
Det är därför. Jag har ingen mjölk.
Kan inte du ta honom?
Han tycker ändå bättre om dig.
Jag vill bara sova.
Ingen fara.
Ingen vet hur man gör i början. Du lär dig.
- Jag borde inte vara mamma. - Säg inte så.
Så dumt av mig att tro att jag skulle klara det. Min kropp fungerar inte ens.
Vi löser det här tillsammans. Det är därför vi är här.
Är det...? Har du fått bröstmjölk?
Hur är det ens möjligt?
Det hände bara.
Så fungerar det inte.
Jag ger honom bröstet ibland. Det lugnar honom.
Skulle jag bara ha låtit honom gråta? Kom, hon behöver vila.
Ingen fara.
Jag kan inte.
Nej.
Jag kan inte! Nej.
- Vad gör du här? - Nej!
Vad i helvete?
- Marin! - Vad fan?
Okej, lugna ner er.
- Du ville träffa mig. - Jag ger mig i väg till stugan i kväll.
Jag behöver... tid att tänka. Jag har mycket att förbereda.
Okej.
Marin hade det svårt i går kväll.
Hon var inte redo.
Hon måste hjälpa till. Det förbereder henne.
Jag vill att hon jobbar ihop med Glen i kväll. Ordna det.
- Hur mår Julian? - Bra.
- Är han frisk? - Ja, jag tror det.
Han kommer att förändra allt. Du ska få se.
Vad är det som försiggår? Var är Ljusspridaren?
Han har ställt in arbetet i kväll.
Vad menar du? Vi pratade om en session.
- Jag sa att jag skulle ta med mig folk. - Han omprövar arbetet.
Mer kan jag inte säga.
- Jag måste prata med honom. - Han är upptagen.
Det skiter jag i.
- Han är inte här på området. - Vem fan tror du att du är?
Tror du att du kan föra hans talan?
Jag var med från början.
- Jag sålde den här marken till honom. - Det är han säkert tacksam för.
Vilken skit.
Kom, så går vi. Bara skit!
- Kan du ge mig den där handduken? - Ja.
Tack.
Duktig pojke.
Ammar du honom nu?
Det hände bara.
Vi tänkte att det var bättre än bara bröstmjölksersättning.
Vill du inte hålla honom?
Du har inte sett honom på hela dagen.
Seså.
Varför ställde du in arbetet i går?
- Varför gjorde du så? - Marin återhämtar sig fortfarande.
Jag sa ju hur jag ville ha det.
Inser du vad du... Håll tyst.
Du riskerar att... Håll tyst.
Ingen fara.
Du är alldeles för fäst vid honom.
- Du måste sluta ta hand om honom. - Han ammar fortfarande.
Det struntar jag i. Flytta hans saker till mitt rum. Han får bo hos mig.
Vi måste mata honom och byta på honom. Han kommer att hålla dig vaken.
- Det struntar jag i. - Nej.
Det dröjer inte länge nu.
Vad är det där?
Mitt sätt att be om ursäkt: te.
Jag lät hemska saker hända, det är sant.
Men det var för att jag trodde på honom. Han helade mig.
Jag önskar att jag hade satt stopp för det tidigare, men...
När jag såg Julians ansikte vaknade jag.
Jag förstod vad jag var tvungen att göra. Jag förändrade Mosswood för alltid.
Nu vet jag att jag aldrig kommer att tappa bort mig själv igen.
De andra, då? Var de på din sida?
Innerst inne var det många som känt en oro inför vart vi var på väg.
Vad hände med Ljusspridaren?
Han var olycklig länge.
En dag lämnade han oss.
Han sa inte ens hej då.
Jag hade ingen aning om att Carmen vidtog rättsliga åtgärder.
Det ledde aldrig till nåt.
Det resulterade bara i ett klagomål...
...mot Sheldon Poole.
Jag antar att Glen Fisher tystade ner saken.
Det här går nog högre upp än Glen Fisher.
När hände det?
År 2002.
Vad är det?
Distriktsåklagare Hutchinson, jag måste prata med er ett ögonblick.
Borde inte ni vara i Dorchester?
Ni vet säkert exakt vad jag har haft för mig eftersom ni låtit skugga mig.
Ursäkta, hur blir det i kväll?
Jag letade efter nåt att läsa och hittade ekonomiska rapporten från er kampanj.
Vad är det ni inte förstår? Det passar inte nu.
Jag tittade på 2003. Det var året efter att ni blivit vald.
Samma år togs ett visst fall aldrig upp i rätten.
Käranden hette Carmen Bell.
Ursäkta mig en stund.
Det gjordes väldigt intressanta donationer det året.
Sheldon Poole donerade 6 000 dollar och Glen Fisher donerade 5 000.
- Gene Marcus... - Jag hade stöd. Vad är problemet?
Det gjordes ytterligare fyra stora donationer.
Det här är vad jag tror:
Varenda en av dem var en muta för ett fall som ni skulle tysta ner.
Sen blev nån misstrodd...
...och hamnade på en anstalt, eller ännu värre.
Det är befängt och omöjligt att bevisa.
Här finns en hel del rök. Jag vet inte ens vad ni har lyckats sopa under mattan.
Om du låter väcka åtal mot mig blir du utskrattad.
Kanske det, men jag kan ge tidningarna en ganska bra historia.
Det är valår. Ni vet hur det skulle gå.
Jag vill att Julian Walkers mål flyttas till familjedomstolen, där det hör hemma.
Han får inte åtalas för nåt allvarligare brott än dråp.
Så bra att ni håller med.
Hej.
Tack för att du kom.
Dykarna är där nere nu.
Jag är glad att du ringde.
Hur gick det med Hutchinson?
Jag skrämde honom nog, för han flyttade Julians mål till familjedomstolen.
Bra jobbat. Du måste vara lättad.
- Jag hjälpte honom att spåra samtalet. - Det stämmer.
Ursäkta, kan ni ta en titt på det här?
Hördu...
Förlåt.
- Jag hade fel. - Vi glömmer saken.
Jag antar att mitt jobb... betyder väldigt mycket för mig.
Jag har kämpat så hårt för det. Jag blev orolig.
Ja.
Vi har hittat en bil som sitter fast under några stenar.
Den finns på tio meters djup.
Ser ni nåt inne i bilen?
Det verkar vara en ung kvinna. Hon satt i förarsätet.
Mår du bra?
Ursäkta mig en stund.
Vi befinner oss på Edgewaters ungdomsanstalt där Julian Walker
den 13 år gamla Mosswood-medlemmen
som är misstänkt för två mord, flyttas tillbaka till ett familjehem.
Detta strax efter att målet...
Backa.
Ursäktar ni oss?
Jag vet att du är arg på mig, men jag hoppas att vi kan ta oss igenom det.
Du är i alla fall inte kvar där längre.
Det var det bästa jag kunde göra just nu, men nästa steg är att få hem dig.
Var är "hem"?
Vad menar du? Hemma är hemma.
Harry sa att jag kanske aldrig får komma tillbaka till Mosswood.
- Han har fel. - Han säger sanningen.
Han har fel, för jag kommer aldrig att ge upp.
Kliv åt sidan, är ni snäll.
Jag älskar dig.
Vi ses i morgon.
ALDERPOLISEN
FÅNGTRANSPORT HÅLL AVSTÅND
- Jag undrar om hon körde ner i sjön själv. - Gör inte så här mot dig själv.
- Eller om de dödade henne först och sen... - Ät nu, så mår du bättre.
- Jag behöver ingen smörgås. - Ät den, bara.
Förlåt.
Jag vet att det är hemskt...
...men nu kan du åtminstone glömma henne och gå vidare med ditt liv.
Jag vill inte glömma henne. Jag tycker inte att man ska glömma människor.
När pratade vi senast om mamma på riktigt?
Eller om nåt viktigt alls?
- Tänk på var du är. - Just det, vi måste le här.
Kunderna måste hållas nöjda.
Vill du att det ska bli som förr? Jag avskydde hur det var då.
- Du skämmer ut dig. - Mamma gjorde den här stan uthärdlig.
Du tänker bara på dig själv!
Skitsnack. Du är det viktigaste för mig.
Det visar du inte.
Jag förstår inte varför jag bor kvar här!
Han är på sitt rum.
Om du kan få honom att komma ner och äta vore det bra.
Jag ska se vad jag kan göra.
Tack.
Hej.
Jag vill fråga dig nåt.
Ja, jag hörde det.
Är du nervös inför rättegången? Jag kan gå igenom den med dig.
WALKER ÅTALAS SOM UNGDOM
Jag trodde att de skulle börja om när de dog.
Men det är inte sant, eller hur?
Inget vet vad som händer när man dör.
Den som säger sig veta det ljuger.
Det är jag som borde vara död.
Säg inte så.
Min mamma säger att jag inte är skyldig...
...men jag vet att jag är det.
Jag gjorde det.
Det är mer invecklat än så.
När slutar man vara skyldig?
När är det över?
Det vet jag inte.
Minns du att jag berättade...
...att jag också bodde på ett familjehem efter en olycka?
Eftersom din mamma inte kunde ta hand om dig.
Hon var sjuk.
Mamma?
Ibland var hon tyst.
Ibland var hon raka motsatsen.
Det kom från ingenstans.
Jag ville få stopp på det.
Det var du som startade branden.
Ja.
Den där saken i huva som du ofta ser... Du säger att den är verklig.
Men har du tänkt på att det kanske är dina skuldkänslor?
Du borde konfrontera den nästa gång du ser den.
Den tillintetgör dig om du låter den göra det.
Kan du göra det?
Du finns inte på riktigt.
Du finns inte på riktigt!
Du finns inte på riktigt.
Du finns inte...
Hörni!
Skämtar ni? Klockan är halv fem på morgonen.
Helvete.
Undertexter: Sanna Gillberg