EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hva som enn foregår på Mosswood, står Julian midt i det.
Når en så ung gutt dreper, er det aldri bare hans feil.
Men Niagarafallene-historien, om at du tillot det, var ikke sann.
Du visste at det paret ikke skulle tilbake til Mosswood med sønnen din.
Du må huske dette nummeret. Trenger du noe, ring meg.
- Du må være Harry. - Ja.
Glen Fisher. Jeg har hørt masse om deg.
Mitt råd: Metall og tåregass. Det fungerte i Waco.
Jeg snakket med dommeren, som har beordret vurdering av psykisk helse.
- Så hvorfor ga du henne teen? - Fordi hun løy.
- Hva skjer når man gjør det? - Man blir delt i to.
Det går bra.
Etterforsker, hun er ikke moren.
Min venn Marin, som dro til Mosswood... Jeg fulgte rådet ditt og fulgte opp.
Se hva jeg fant. "Julian".
- Så du var tilstede under Julians fødsel? - Nei, jeg ble innkalt for papirarbeidet.
Dr. Poole?
Herregud. Nei. Nei!
Jeg må vise deg noe.
"Hver dag søker jeg en utvei fra labyrinten.
Hver dag jakter minotauren på meg. Å løpe gir den bare mer styrke.
Den eneste utveien er innover.
Jeg må akseptere at i midten av labyrinten møter jeg ikke minotauren...
...men meg selv.
Jeg er minotauren. Jeg jakter på meg selv."
- Han høres helt klart forpliktet ut. - Ja.
Forpliktet nok til å heller drepe seg selv enn å prate.
- Jeg lurer på om det er flere der ute. - Flere hva da?
Flere som ham.
Hvem er dette?
Det er bare en drøm. Det er ikke virkelig. Det lover jeg.
Jeg vet ikke hva som er virkelig.
Jeg tok testen, som du sa. Hvorfor kan jeg ikke dra hjem?
Testen gikk ikke som vi planla. De har flere spørsmål nå.
- Om hva da? - Om deg.
Om du er frisk mentalt, hvilket vi begge vet er latterlig, men det er det de tror.
Det gjør det vanskeligere å hevde selvforsvar, men det går bra.
Ett minutt, folkens.
- Jeg kommer aldri hjem, gjør jeg? - Jo, det gjør du. Jeg skal få deg ut.
- Se på meg, Julian. - Nei.
Det er ingenting galt med deg.
Du er akkurat som du skal være. Det må du aldri glemme.
- Men du får meg ikke ut. - Det er ikke sant.
Ingenting om Mosswood noe sted. Hadde han pasienter der, var det uoffisielt.
Jeg sjekket legelisensen hans.
- Og? - Plettfritt.
Unntatt én klage til delstaten for 15 år siden.
- Hva slags klage? - En fånyttes feilbehandlingsklage.
Sendt inn av en Carmen Bell.
- Har vi en adresse? - Ja. Brunswick Drive 1.
Det er Deakins psykiatriske institutt.
Det ser ut til å ha begynt på kjøkkenet. Så du hva som skjedde?
Mamma lagde middag på komfyren.
Jeg pleier å hvile nå.
Vi skal ikke oppholde deg. Vi vil bare spørre om dr. Sheldon Poole.
Du klagde på feilbehandling i 2002, stemmer det?
Jeg vil ikke snakke om dr. Sheldon.
Kan jeg spørre om hvorfor?
Fordi de byttet medisinene mine, jeg er trøtt og pleier å hvile nå.
Hva er det du går på? Er det Seroquel?
Ja, og Risperidone.
I flere år gikk mamma på litium.
Litium er fælt. Anklene hovner opp, og du får mareritt.
Det var mye av det da hun bodde her.
Hun bodde i fjerde etasje. Til 1975.
Greit.
Jeg ble sendt til dr. Sheldon av dem jeg bodde med.
- Det var et slags samfunn. - Mosswood Grove?
- Ja, hvordan visste du det? - Det er vel det eneste her.
Hvorfor sendte de deg til legen?
Det skulle være en enkel abort, men han tok hele livmoren.
Beklager, fjernet han livmoren din?
Og da jeg klaget på det, viste han papirer som sa jeg hadde godtatt operasjonen.
Hva gjorde du så?
Jeg gikk til politiet. Jeg vitnet og alt, og det var da ting begynte å skje.
Hva mener du?
Folk fulgte etter meg, gikk gjennom tingene mine, skjøt ord inn i hodet mitt.
- Hvem fulgte etter deg? - Alle sammen.
Dommeren, statsadvokaten, mamma, pappa, alle sammen.
Når de regner deg som en fare for deg selv, er det fritt frem.
Carmen... Kjenner du igjen...
...denne jenta?
Mange jenter var innom Mosswood, og mange gutter. Tygd opp og spyttet ut.
Så du denne jenta?
Du bør lete i innsjøen.
- Innsjøen? - De kaller den Den lilla innsjøen.
Den lilla innsjøen?
Ja. Varden liker å omgi seg med vakre ting, men blir fort lei.
Hva var det navnet? Varden? Hvem var han?
Det var han som plantet eggene i hjernen min.
Er dette Varden?
Kan jeg beholde dette?
- Beklager, det er beviser. - Vær så snill. Jeg får ikke ha noe.
- Jeg kan ikke... - Vær så snill.
- Vi kan ordne... Miss Bell... - Vær så snill.
Vær så snill!
- Vær så snill! - Ro deg ned, Carmen.
Vi må følge opp vitneforklaringen. Se om vi kan bekrefte noe av det.
- Du tror henne ikke. - Jeg tenker på eggene i hjernen hennes.
- Vera la igjen en talebeskjed. - Så spill den av.
Greit.
Det er Vera. Jeg tenkte på det du sa her om dagen, og tror jeg har funnet noe.
Jeg vil vise det til deg før jeg viser det til noen andre.
Kan du komme innom i morgen? Det er viktig. Takk.
- Hun prøver å lure deg. - Ja. Sannsynligvis.
Vi må være harde mot henne. Konfrontere henne om Marin.
- Tvinge henne til DNA-test. - Nei.
Om hun føler seg bedre når hun har kontroll, la henne ha det.
Jeg må komme meg inn der.
Ikke vær redd. Vi skal finne ut om vennen din.
Alle filmene her suger. Ingenting av dette er skummelt.
Det er som et forhåndsprodusert dopaminrush så du tror du opplever noe,
men du sitter bare der og blir hjernevasket.
Nå begynner det.
Se på Rudy. Han bare sitter der og ser på MSNBC...
...teller sigaretter hver kveld. Han er en zombie og vet det ikke engang.
Kan vi bare slappe av og ha en normal kveld
uten at alt blir til en tirade mot samfunnet?
På Mosswood kaller de det motstand, det du nettopp gjorde.
- Jeg vil ikke snakke om det stedet. - Det er et tegn på å være ulykkelig.
- Er jeg ulykkelig? - Ja, for du lyver.
- Lyver jeg? - Du lyver for deg selv hver dag.
Om hva da?
Marin... Kan vi ikke bare ha en morsom kveld? Se.
- Stjal du den? - Kanskje.
- Hei. - Hei, Mr. Brannmann.
Hva er det dere skal?
Har dere noe å blande denne med?
POLITI KELLER
Ikke gjør dette mot deg selv, du kommer til å angre.
Slå deg ned. Vi pratet nettopp om kompisen din, Harry Ambrose.
Denne fyren liker å plukke fra hverandre solide saker. En sykdom.
- Han må bort. - Unnskyld meg?
Han plukket fra hverandre saken om Cora Tannetti i fjor.
Nå vil han få dommer Emerson til å sende Julian Walker til familieretten.
Kanskje det er der han hører hjemme?
Det er min avgjørelse, ikke din. Helt klart ikke hans.
Om velgerne mine vil se Walker buret inne, er det det som skjer.
Da er det kanskje lurt at Ambrose er her.
Som utenforstående får han ting til i det minste å virke upartiske.
Du må ikke bli anklaget for å være partisk.
Få kontroll på denne fyren før han gjør skade, Tom.
- Jeg vet det, jeg beklager. - Det går bra.
Han er en drittsekk. Jeg tenker bare på karrieren din.
Du har mange år foran deg her. Ikke rot det til.
- Hva var navnet på den vitneforklaringen? - Bell. Carmen Bell.
Så rart. Du er den andre på to dager som ser etter den.
- Virkelig? - Jeg vet ikke hvem.
Han skrev seg ikke inn.
- Hvordan så han ut? - Han var en veldig tynn mann.
Han tok den.
- Hallo. - Dette er Julian.
Julian. Hei, hvordan går det? Hvordan har du det der?
Mamma synes ikke jeg bør prate med deg.
Hun passer nok bare på deg. Mødre har det med å være sånn.
Jeg tror ikke hun kan få meg ut herfra. Hun sier det, men jeg tror henne ikke.
Hun gjør det beste hun kan. Det gjør vi alle.
Hun sier ikke hvor lenge jeg må være her.
Greit. Du er siktet for to forsettlige drap.
Det gir 15-25 år for hvert av dem.
Så...
Jeg kan ikke dra før om 30 år?
Nei, det er bare... Jeg tror advokaten din får til noe bedre.
Kan du være advokaten min?
Nei, jeg... Jeg kan ikke være advokaten din.
Det er ikke sånn det fungerer.
- Jeg må legge på. - Ring meg igjen. Julian?
- Hallo. - Hei.
Vennligst legg igjen pistolen, mobilen og skiltet i bilen.
Du må komme inn som alle andre.
Julian er med meg.
Jeg holder ham i posen min.
Jeg føler hele vekten hans inni meg.
- Jeg er så glad. - Vent. Hvem er dette?
Bess McTeer.
- Men Julian slutter ikke å gråte. - Hvorfor gråter han?
Fordi de kommer til å finne oss.
Så jeg legger hånden min over ansiktet hans så han skal tie...
...og han slutter å puste.
- Hva var det? En drøm? - En fantasi.
Bess kunne ikke få barn. Det ble et definerende problem for henne.
Jeg ville ikke se det da, men det er klart nå
at hun utviklet en usunn tilknytning til Julian.
Så hun tok ham, er det det du sier?
Julian visste at han ble kidnappet. Han handlet i selvforsvar.
- Hvorfor har du det opptaket? - Det er en økt. Arbeidet.
- Tar du opp alle øktene? - Bare med tillatelse.
Gjorde du det mot Julian?
Med Julian.
Jeg vet ikke om vi kan bruke dette som beviser.
Vi må vite mye mer om hva øktene handler om.
Jeg sa at det er terapi.
- Kan jeg se på en økt? - Det er ikke mulig. Det er konfidensielt.
- Kan du gjøre det med meg? - Nå?
Ja.
Som ønsket: alle innsjøene innen fire mil fra Mosswood Grove. Alle 42.
Takk.
- Kommer dette fra Carmen Bell? - Ja.
- Hva ser vi etter egentlig? - Jeg er ikke sikker.
- Jeg kommer. - Nei, bare bli her.
Hvor skal du?
Hei.
- Hva er galt? - Hva driver jeg med?
Hva mener du?
Jeg er bare...
...her...
- ...og løper rundt som en taper. - Hva? Nei.
- Du er ikke en taper. - Du skal studere neste år. Du har en plan.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg bor hos pappa og pendler til Syracuse.
Jeg kommer til å se deg hele tiden. Ingenting forandrer seg.
Vi sa vi ikke skulle gjøre det mer.
Beklager.
Glem det.
Det er vanskelig å glemme det når det er der hele tiden.
Hva snakker du om?
- Du gjør det igjen! - Hva da?
Du lyver for deg selv!
Hvor skal du? Marin!
For 200 år siden satte en pinsemenighet et telt opp her med den steinen i midten.
Før det trodde Seneca-stammen at en mann og en kvinne var stengt inni den
som straff for at de brøt løftene sine.
Hva betyr den for deg nå?
Jeg vet bare at jeg føler meg bedre når jeg er nær den.
Det er som noe fra en drøm.
- Julian fortalte om noen drømmer. - Jeg vet det.
Om et slags monster som besøker ham på natta.
Den gamle heksa.
- Er det et eventyr? - Det er en arketyp.
De finnes i kulturer verden over. Hun er vanligvis en gammel kvinne i kappe.
Hun sniker seg inn på rommet ditt om natta og sitter på brystkassen din.
Har du blitt besøkt av henne?
- Nei. - Er du sikker?
Du skulle vise meg arbeidet.
Følg meg.
- Hva i helvete skjedde? - Beklager.
Det går bra. Jeg er glad du ringte. Hvor er Marin?
- Hun er borte. - Hvor ble hun av?
- Jeg vet ikke. - Greit, la oss finne henne.
Kom an. Nå drar vi.
Marin?
Stopp! Pokker ta.
Marin, for pokker!
Klokka er to på natta. Du vet jeg ikke kan la deg være her.
Hva gjør du? Hva skal du...
Hvordan er livet med ugresset?
Det slutter aldri, et sisyfosarbeid.
- Hva gjør du ute på en skoledag? - Det er ikke offentlig ennå, men...
Det er mulig at Marin kanskje er moren til ungen vi arresterte.
Marin? Virkelig?
Husker du da hun stakk av til Mosswood, og vi kjørte rundt og lette etter henne?
Da dere drakk nok rom til å oversvømme et lite fiskevær? Ja. Jeg husker det.
- Husker du hva hun sa til deg den kvelden? - Kjære, jeg...
Jeg husker ikke forrige uke, spøker du? Bli med inn, vi drikker litt iste.
Marin? Herregud.
- Jeg kan ikke være vennen hennes lenger. - Ikke si det.
Jeg mener det. Hun forandret seg, ikke jeg.
Hva er det? Ble dere fulle og tatoverte dere?
Nei. Det er noe de tegner på Mosswood. Det er en labyrint.
- Det ser ikke sånn ut. - Du må bruke fantasien din.
Vent litt.
Der.
Akkurat. Skjønner du?
Jeg vet ikke hva det betyr.
- Sa hun noe mer? - Nei. Dere var begge så dritings.
- Det var ikke lenge etter at mamma døde. - Et par år.
Jeg tror jeg fortsatt var lei meg for det.
- Du også, sikkert. - Det er lenge siden.
Hørte du det?
Ugresset kaller. Ha det.
Fortell meg om datteren din. Står dere hverandre nær?
- Klart det. - Du høres ikke så sikker ut.
Vi har bare ikke fått pratet så mye i det siste, det er alt.
- Hvorfor ikke? - Fordi.
Du er god på å sette deg selv i karantene, er du ikke?
Har du øvd hele livet?
Er det en del av arbeidet du gjør med Julian?
- Graver litt og tvinger ham til å svare? - Jeg tvinger ingen.
Han er en unge, han har ikke noe valg.
Arbeidet handler om invitasjon, ikke konfrontasjon.
- Julian har helt klart nytte av det. - Kanskje. Inntil nå nylig.
Der er hardheten din. Jeg visste du hadde det.
Jeg blir gretten...
...når jeg hører på analyser mens vi vandrer rundt i skogen.
- Du liker å ha kontroll. - Vet du noe om det?
- Denne veien. - Greit.
Hei! Vera!
Vera!
Vera?
FLUKTEN FRA LABYRINTEN
BØKER FOR OPPLYSNING
Du nevnte på telefonen at du hadde boka Flukten fra labyrinten.
Det stemmer. Lionel Jeffries.
Vi hadde ett opplag av den i 1987. Før kontroversen.
- Hvilken kontrovers? - Han var psykoterapeut i Canada.
Han hadde en hengiven skare før anklagene om fysisk og seksuelt misbruk.
Det er synd. Boken er faktisk ganske interessant.
Hvordan det?
Greia hans var å gå tilbake til ritualer. Symbolsk spill og å gjenoppleve traumer.
Du skjønner at det lett kan gå galt.
- Hvor er han nå? - Det er et godt spørsmål.
Etter at han mistet lisensen på 90-tallet, forsvant han.
Der er den! Noen bestilte den for en måned siden, men den kunne ikke leveres.
FLUKTEN FRA LABYRINTEN
Kan jeg se konvolutten?
Lager, Niagarafallene...
Kan jeg beholde denne?
CANADA 3 KM
De som leide denne, betalte kontant og sluttet å betale forrige måned.
- Jeg skulle til å tømme den. - Det ser ut som om noen bodde her.
Dette er barneklær.
RETUR TIL RITUALER
Å BO I VÅRE DYREKROPPER VED KONTAKT MED NATUREN
- Hva er navnet på avtalen? - La meg se.
Walker, Julian.
Å REDEFINERE FORHOLD GJENNOM PARTNERARBEID
Fortell meg hva du ser.
En sandhaug.
Hva er i sandhaugen?
Jeg ser faren min.
Og så? Hva vil du gjøre?
Der er du.
- Hva er alt dette? Hva driver du med? - Ikke la døra stå åpen.
Jeg vandret rundt i mørket en stund, men nå har jeg deg.
Jeg visste du ville finne frem. Føl deg som hjemme.
Jeg tror ikke det. Jeg drar herfra.
Nei, det er for sent nå. Vi drar i morgen, når det er lyst.
Hei, leker du med meg? Er det det?
Endelig. Der er du.
Du halter.
Sett deg.
Sitt.
Det er hovent, og jeg har ikke is.
For stramt?
Nei.
Ikke rør deg.
Hvem er på peishylla?
Varden. Han var lederen for Mosswood da Mosswood hadde en leder.
Dette er hytta hans.
- Når venter du at han kommer hjem? - Han er borte nå.
Men han skrev og mediterte som oftest i dette rommet.
Grønn te. Ikke piggeple.
Det er her han utviklet ideene jeg prøver å gi sønnen min.
Og hva er de?
De fleste av oss prøver å undertrykke delene av oss selv vi synes er upassende.
Hele livet vårt prøver vi å komme bort fra de vakre følelsene.
Det fungerer ikke, gjør det?
Julian er en ny type mann. I ett med naturen...
...og han flyter med alt mørket og alt lyset.
Du skal aldri vise meg hva arbeidet er, skal du?
Vi har allerede gjort det.
Kan jeg spørre deg...
Forlot moren din deg noensinne i skogen?
Jeg er ikke her for å prate om moren min.
Hva føler du akkurat nå? Vær ærlig.
- Jeg stoler ikke på deg. - Det er frykt. Jeg er også redd.
Og det er en seksuell tiltrekning her.
- Hva gjør du? - Jeg vet ikke.
Man kan ikke vite.
Hva mer?
Sinne.
Raseri...
Under alt det raseriet, om du bare kan smake det som er der...
...hva hadde det vært?
Mamma?
Å, Gud.
Tekst: Audun Bie