EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- När får jag träffa min son? - Vi åker till familjehemmet sen.
- Vad hände med Adam och Bess? - De verkar ha blivit förgiftade.
Vi trodde att de var Julians föräldrar.
Nej, de bor hos mig. De skulle ta med honom till Niagarafallen över helgen.
När hon talade om var hon bodde kom du av dig lite grann.
- Vad handlade det om? - Det heter Mosswood Grove.
En av Heathers klasskamrater hamnade i sällskap med dem.
Vi hörde aldrig av henne igen.
Sophie säger att det de gör är på allvar.
Vad de än gör där nere är det säkert mycket intressantare än nåt som vi gör.
Kom så går vi, då.
Det arbete ni nämner, vad innebär det mer exakt?
Det är enklare att uppleva det än att förklara det.
Vi har alla en skugga. Allt gott och ont inom oss som vi försöker dölja.
Vi lockar fram den skuggan.
Mannen med hästsvans vid sovsalarna... Jag såg honom på motellet.
Historien om Niagarafallen är bara en bluff.
Mamma?
Så trevligt. En till som har svårt att sova.
Det är visst inte riktigt morgon än? Det finns nybryggt kaffe.
Härligt, tack.
Är sängen bekväm?
Jadå, den duger fint.
Så... Har ni löst fallet än?
Nja, inte riktigt. Men vi är på god väg.
- Men ni har låtit väcka åtal? - Ja.
Heather verkar ha koll på läget nu, tack vare dig.
Jag ville bara säga...
Känn inte att du måste stanna.
Det gör jag inte.
Missförstå mig inte, jag gillar att ha dig här.
Men jag inser att det...
...inte direkt är roligt för dig att vara här.
Det är ingen fara. Det går bra.
Det var dags nu.
Jag vill bara inte att du ska känna dig tvungen att vara här.
Vi klarar oss.
Jag stannar gärna ett tag till. Om det går bra?
Okej.
På ett villkor: att du följer med på en tillställning med rotaryklubben i veckan.
Så att vi får en chans att välkomna dig hem.
Kör till.
...alldeles strax, men först en nyhetsrapportering.
Vi sänder live från Rockford Lodge. Enligt våra källor
förgiftade en 13-årig pojke ett par
som sa sig vara hans föräldrar, under en resa till Niagarafallen.
Alla tre sägs ha varit medlemmar i Mosswood Grove...
Jag tänker på den där stenen i ladan.
- Vad tror du att den gjorde där? - Ingen aning.
Det liknade Stonehenge eller nåt.
Det kanske är ett altare eller nån slags symbol.
- En symbol för vad då? - Just det.
Har du talat om det här för Lidell?
Han ser det som att slaget är vunnet.
- Vi har allt vi behöver. - Nej. Adam Lowry och Bess McTeer...
...flydde från nåt och Vera Walker försökte dölja det.
Av nån anledning tog de med sig Julian...
Han mördade dem och erkände det.
- Så enkelt är det. - Det vet du att det inte är.
När en så ung pojke mördar nån är det aldrig bara hans fel.
Vad som än händer på Mosswood har Julian dragits in i det.
Det är inte rätt tillfälle att sluta ställa frågor.
Jag vet.
Din klasskamrat som gick med i Mosswood efter att ni gått ut skolan...
- Vad hände med henne? - Det finns inget att säga om det.
Har du undersökt saken?
Det finns inget att säga.
Okej då.
- Det är Vera Walker. - På riktigt?
- Hallå? - Vad fan gör ni med min son?
- Vad menar ni? - Han är 13 år. Han är bara ett barn.
- Och han ska åtalas som vuxen? - Familjedomstolen har hand om målet.
Inte nu längre.
- Vad sa ni till åklagaren? - Inget.
Vad sa ni efter att ni sökt igenom vårt hem?
Jag har inte sagt nåt. Inget alls.
Hallå?
Vad handlade det där om?
Julians mål ska prövas i brottmålsdomstolen.
Du har rätt att tiga.
Allt du säger kan och kommer att användas emot dig i rätten.
- Säg inget till nån. - Ni får inte röra honom.
Sträck fram händerna. Du har rätt till en advokat.
Om du inte har råd med en tilldelas du en av domstolen.
- Behövs de där? - Jag följer bara lagen.
Vart ska jag?
Titta inte på dem. Sänk blicken.
- Det ordnar sig. - Lämna plats.
Julian?
- Ni kan möta oss på stationen. - Jag följer efter er.
Det ordnar sig. Jag är precis bakom er. Andas.
Mamma!
Jag är precis bakom dig.
Vad gör ni här?
Jag hade inget med det här att göra. Ge mig en sekund.
Mamma!
Hej. Det skulle inte bli så här. Jag ville inte det.
Men dit du ska... Det blir inte lätt.
Håll dig för dig själv... men inte för mycket.
Kommer de att göra mig illa?
Ge mig din hand.
Lär dig det här numret utantill.
Om du får problem eller behöver nåt så ring mig. Hördu.
Du kommer att klara dig.
Vad sysslar ni med?
Vad sa jag precis? Fortsätt framåt!
Vänd er framåt!
Sätt fart!
Håll händerna längs sidorna.
Vänd dig mot väggen.
Nästa!
Julian Walker till ungdomsavdelningen.
Handflatan, grabben.
Klart. Fortsätt.
Titta framåt.
Det här är din säng. Du får inte byta med nån annan.
Kom igen, rör på dig!
Det här är din säng. Du får inte byta med nån annan.
Heather.
Hej, mrs Calhoun. Det var länge sen.
Hur mår ni?
Jag är inte van vid att se dig i polisuniform.
Har ni tid en stund? Det gäller Marin.
Senast vi pratade hade ni bara fått några röstmeddelanden från henne.
Du menar för tolv år sen?
Visst kom Marins samtal från Mosswood?
- Såvitt jag vet. - Inget sen dess?
Varför skulle hon höra av sig till mig? Du var väl hennes vän?
Vad menar ni med det?
Det vet du mycket väl, raring.
Nej, jag har inte hört nåt sen dess.
Inga mejl? Inga samtal? Ingenting?
Jag tycker att det är märkligt att du aldrig försökt hitta henne.
Du som är polis och allt.
Jag försökte.
Jag letade efter henne i polisens databas och på sociala medier. Jag hittade inget.
Jag utgick från att hon var på Mosswood.
Så ni två gled isär?
På sätt och vis.
Marin ville alltid ha det hon inte kunde få.
Hon tog allt hon kom åt redan som barn.
Jag har fått nog av såna som henne.
Det är inget för mig. Inte nu längre.
Får jag ta en titt på hennes rum?
Det finns inte kvar. Jag har gjort om det till hemmakontor.
Men jag har en låda med hennes saker om du vill se dem?
Gärna.
- Benji, vad skönt att se dig. - Jag hörde vad som hänt.
Julian måste få den bästa advokaten vi kan hitta. Nån vi vet står på vår sida.
Ska jag leta bland våra gamla kontakter?
Leta fram den gamla Benji.
Jag frågar igen: Varför åtalar ni Julian Walker som vuxen?
Er klient åtalas för två fall av dråp.
Han har redan erkänt.
- Det här visar på fördomarna mot Mosswood. - Det hör inte hit.
Han erkände under tvivelaktiga förhållanden.
Det avgör domaren.
Ni får gärna chansa på att erkännandet inte godtas.
Annars kan vi diskutera förlikning.
Okej, vi lyssnar.
Er klient riskerar mellan 30 år och livstid för två dråp.
Vi är villiga att låta honom avtjäna båda straffen parallellt.
Vad innebär det för Julians del?
Erkänner han sig skyldig följer vi domstolens straffrekommendation.
Det blir mellan 15 år och livstid.
Mellan 15 år och livstid? Ni är inte kloka.
Tyck vad ni vill, men det är att föredra framför en rättegång.
Ni behöver inte bestämma er nu. Tänk över det.
Meditera på saken.
Tack.
Skulle vi kunna talas vid?
Min advokat avråder mig från det.
Jag pratade med domaren som har tilldelats målet
och han har begärt en psykiatrisk utvärdering.
- Så de tror att han är galen? - Det är en diagnostisk metod...
Eller att jag har gjort honom sån? Vilket av det?
Jag skulle inte säga galen, men visst var historien om Niagarafallen inte sann?
Ni visste att de där två inte tänkte komma tillbaka med er son.
- Det behöver du inte svara på. - Varför gjorde ni inte en anmälan?
Jag har lärt mig att polisen inte bryr sig om Mosswood.
Jag löser sånt på egen hand.
Så ni kontaktar inte ens polisen när er egen son försvinner?
Hade jag fel? Se var vi har hamnat.
Kom, så går vi.
Varför tog de med sig Julian?
Vad flydde de från?
Adam och Bess försökte inte rädda Julian. De kidnappade honom.
Det tänkte ni aldrig på, eller hur?
Julian försvarade sig.
Skämtar du? Var du där hela natten?
Herregud, du skulle ha stannat.
- Stötte den där killen på dig? - Nej, vi pratade bara.
Det är sant. Jag träffade en kvinna och några andra.
- Det var otroligt. - Otroligt?
Ja, de ville bara lära känna mig.
- Vi pratade om dig också. - Jaså?
Ja, om din mamma och om hur hemskt det är med cancer
och om att din pappa inte kan hantera att hon är borta.
Berättade du det för dem?
- Vad fan, Marin... - De var intresserade.
Vi pratade om livet och skiten som händer. Jag berättade om min mamma också.
Håll dig till din skit nästa gång och lämna mig utanför.
Det vore nog bra för dig att prata med dem.
- Du pratar aldrig om nåt. - Jag tänker inte gå med i en sekt.
Herregud, du är så defensiv.
Jag ska ta med dig tillbaka dit.
- Aldrig. - Jo.
De kommer att öppna dig.
Heather Novak ska prata allvar!
Heather, frukosten är klar.
Hej, Marin. Jag visste inte att du var här.
Hej, Jack. Hur mår du?
- Vet din mamma att du har sovit här? - Vet hon nånsin var jag är?
Jag är vrålhungrig.
Då har du tur, jag steker pannkakor. Kom ner.
Herregud, såg du?
Han blev så chockad när han såg oss i sängen ihop.
Helt sjukt.
Vad är det?
Har du fått nog med mat den här gången?
Jag åt inte köttet, men de gav mig ett extra bröd.
Det finns inga träd här. Jag kan inte ens se några genom fönstret.
Jag vet.
Jag har fått reda på att de ska prata med dig i morgon.
En psykolog kommer att ställa frågor till dig.
Om vad då?
Om dig. Sen berättar de vad du har sagt för domaren.
Det är viktigt.
Minns du familjen Fisher från Walcott?
- Ja. - Nej, det gör du inte.
Glen tillhör hur som helst den familjen.
De kontrollerar en stor del av mejerimarknaden.
- Kor? - Ja, kor.
Jag är glad att du följde med, Harry.
Välkommen. Hej.
- Jack går till attack. - Allt bra, Glen?
- Jadå. Det är väl du som är Harry? - Ja.
Glen Fisher. Jack har berättat om dig. Kom in.
Darlene, ät inte upp all kyckling.
Mina herrar, det här är Harry Ambrose. Han är född och uppvuxen i Keller.
Du känner dem säkert.
Polischefen.
- Kul att ses. Hej, chefen. - Kriminalkommissarien.
Hur är läget?
Tom berättade att du hjälper till med Mosswood-fallet.
Jag delar bara med mig av de råd jag har. Det är allt.
Mitt råd är att använda heavy metal och tårgas. Det funkade i Waco.
Fallet är löst nu, så ni behöver inte oroa er.
- Bourbon med is? - Ja, tack.
Jag pratade med en polare som har bott i Keller i många år.
Han kom ihåg din familj.
Jaså?
Han nämnde en eldsvåda hemma hos er. Den var tydligen allvarlig.
Ja, min mamma och jag...
Förlåt, det kanske är ett känsligt ämne...?
Nej då. Det var en olycka. Nån glömde en kastrull på spisen.
Sånt som man aldrig tror ska hända en själv.
Nej, precis.
Vad tråkigt att höra.
Du försvarade dig.
Du måste berätta hur rädd du var. Det är viktigt.
Säg ingenting om de frågar om Mosswood. Säg inget om ladan.
Säg inget om våra sessioner. De skulle inte förstå.
De skulle tro att det är nåt fel på dig.
- Kommissarien med skägg, då? - Hans jobb är att sätta folk i fängelse.
Vad sa han till dig i bilen?
Inget.
BESÖKARE
Du kan inte lita på honom. Minns du när du berättade om drömmen?
- De tog dig... - Det var ingen dröm.
- Vi har pratat om det här. - Jag vill inte ljuga.
Julian, de människorna förstår oss inte.
De gör allt de kan för att skada oss. Vi har inget val.
Då så.
Där är du ju.
Var har du letat? I Kentucky?
Se upp, Harry. High school.
Det var på tiden att jag fick syn på dig.
Jag hörde att du var tillbaka.
- Hej, Carolyn. - Hej.
Varför hade du inte ett så stiligt skägg när vi var Romeo och Julia?
Harry kom i puberteten rätt sent.
Så minns inte jag det.
Där hör du.
Hur har du haft det?
Jag hörde att du skilt dig.
- Berättade Jack det? - Några av oss frågar faktiskt.
Du ser fortfarande besvärad ut.
Som om du tänker sticka i väg igen.
Jag stack inte. Det gjorde jag inte.
- Jag... Jag flyttade. - Det gör inget.
Jag visste att det du gick igenom var tufft.
Sjutton år gammal, inga syskon, dina föräldrar var borta...
Var ska man göra av den smärtan?
Mamma?
Harry.
Hördu! Vad är det?
- Är allt bra? - Jadå.
Carolyn sa att du bara gick. Är du säker på att allt är bra?
Kan du sluta fråga mig det? Jag mår bra.
Jag mår bra, du mår bra, alla mår bra.
- Okej, förlåt. - Jag sa ju att jag mår bra.
Anledningen till att jag frågar om allt är bra
är att du inte verkar må bra. Jag försöker bara vara en bra vän.
Du skulle inte berätta nåt annars, eller hur?
Det har vi fått bevisat de senaste 15 åren.
Förlåt.
Hör på...
- Glöm det. Det är lugnt. - Nej.
Jag...
Jag mår inte bra.
Ta dig samman.
- Du är bedrövlig. - Ja, jag...
Vill du dra härifrån? Kom.
- Ja. - Jag steker några ägg.
- Vad gör ni här? - Jag tänkte hälsa på.
Om det går bra för er?
Ni kan läsa utlåtandet på ert kontor i morgon.
Jag vill hellre vara med.
- Vilken dag kommer efter onsdag? - Torsdag.
- Och sen? - Fredag.
- Vet du var du befinner dig? - På Edgewaters ungdomsanstalt.
Varför är du här?
På grund av det som hände Adam och Bess.
- Vad hände med Adam och Bess? - Det vet du redan.
Kan du berätta det ändå?
De gick genom döden och nu börjar de om igen.
Händer det när man dör? Börjar man om?
I nya former.
Vi är alla sammanflätade... Delar av oss.
Vem har lärt dig det?
Jag har inte gjort nåt.
- Vilket skitsnack. - Du vet precis vad du har gjort.
- Skitsamma. - Inte den tonen.
- Hej, mrs Calhoun. - Hej.
- Kom, så drar vi. - Okej!
Vad har hänt?
Hon kallade mig slampa, påstod att jag flirtade med hennes pojkvän
och sa att hon ångrar att hon skaffade mig.
Marin...
Det var min dag, det.
Vi struntar i festen och åker hem till mig.
Men du har ju redan lånat bilen.
Det struntar jag i.
Du ska följa med mig hem.
Jag har läst om ert arbete med Cora Tannetti-fallet.
Folk gör en större sak av det än de borde.
Såvitt jag förstod gjorde ni mer än nödvändigt.
Varför då?
Det var bara...
Det fanns en historia där.
Vem stod du närmast?
Adam eller Bess?
Bess.
Hur känner du inför det som hände henne?
Vad tänkte du när du såg henne på golvet?
Det skulle inte göra ont.
Ville du inte göra henne illa?
Nej.
Jul...
Hade hon ont?
Ja.
Varför gav du henne teet, då?
Jag kan inte storma in hos mekanikern och slita upp honom ur soffan.
- Jag bara... - Vad då?
Jag vill att det ska vara över.
- Jag avskyr att ljuga för honom. - Okej.
Vill du berätta för honom att han aldrig får komma hem igen?
Eftersom hon ljög.
Om vad då?
Vi blir bara lite... försenade.
Man får inte ljuga.
Vad händer när man gör det?
Man går itu.
Har du ljugit om nåt för mig?
Julian.
Se så. Okej.
- Nej, ni får inte... - Jag måste gå in.
- Det får ni inte. - Kommissarien.
Vad försiggår?
Nåt retade upp Julian. Behöver du mig?
- Ja. - Hon är hans mamma.
- Vi måste få prata med honom. - Julian?
- Det är ingen fara. - Kommissarien.
Hon är inte hans mamma.
Allt är bra.
BESÖKARE
Min vän Marin som flyttade in på Mosswood, du vet?
Jag tog ditt råd och pratade med hennes mamma.
Hon gav mig en låda med hennes saker.
Hon läste jämt den här när vi var yngre.
Hon strök under sånt hon tyckte om.
Titta vad jag hittade. "Julian."
Jag tyckte redan från början att Julian kändes bekant på nåt sätt.
Hans ögon, ibland hans ansiktsuttryck... Det beror på att han är hennes son.
Vera Walker hade en födelseattest med sig i rätten.
Jag vet. Jag kollade upp det.
Julian föddes i maj 2005
nio månader efter att Marin flyttade till Mosswood. Det stämmer exakt.
Antingen var hon gravid när hon kom dit eller så blev hon det strax därpå.
Ja, kanske genom en invigningsritual eller nåt sånt.
Marin är saknad.
Hon har inte setts till utanför Mosswood på över tio år.
Hon kan vara död.
Du menar alltså att nåt hände henne på Mosswood och att Vera tog Julian?
Ja, nåt hände.
Det är en intressant idé, det medger jag.
Jag känner det.
Så ni var mer än klasskamrater?
Vi var vänner.
Varför letar du efter henne först nu, efter så många år?
Hon bad mig att låta bli.
Det finns inget namn på pappan.
SHELDON POOLE, OBSTETRIKER
Heather! Hur är det med dig?
Hej, dr Poole. Tack för att vi fick komma.
- Det här är kommissarie Ambrose. - Angenämt.
Tack, ms Fisher. Trevlig kväll.
Vi vet att det är sent, men... får vi prata med er en stund?
Javisst. Kom in på mitt kontor.
Ja, det förvånar mig inte.
Mitt namn står med på hälften av födelseattesten häromkring.
Jag har hjälpt många barn till världen.
Även den här unga damen.
- Så ni minns inte just den här? - Tyvärr inte.
Det finns ingen patientjournal gällande mamman, Vera.
Det måste ha varit en hemförlossning på Mosswood.
Just det, nu tror jag att jag minns.
Så ni var med när Julian föddes?
Nej, jag kom efteråt. Jag ordnade bara med pappren.
Så ni såg inte Vera föda barnet?
Nej.
Gjorde ni några tester för att bekräfta att hon fött barn?
Ammade hon barnet?
Ärligt talat minns jag inte. Det var länge sen.
Den här kvinnan, då?
Såg ni henne där?
Det tror jag inte.
Det var många som bodde där. Så är det fortfarande, skulle jag tro.
Så Vera Walker bad er att skriva under födelseattesten?
- Varför då? Hade ni behandlat henne? - Nej.
Som sagt finns det inte så många obstetriker i trakten.
Just det.
Besökte ni Mosswood nån annan gång för att behandla andra medlemmar?
Vad har det med fallet i fråga att göra?
Vi behöver få reda på det.
Gjorde ni det?
Jag ska hämta mina papper.
Han såg inte Vera föda barnet. Det stämmer.
Ja.
Var blev han av?
Dr Poole?
Jag hörde ingen öppna ytterdörren, så...
Han är här inne nånstans.
Dr Poole?
Hallå?
Herregud.
Gode Gud.
Jag behöver nåt.
Här, tryck den här hårt mot såret.
Tyst.
Nej.
Jag måste visa dig nåt.
Alla ska i säng nu direkt.
Inget prat. Inget småprat.
Alla lampor ska vara släckta.
Sätt fart!
Den där vägen.
Till höger.
Jävlar.
Undertexter: Sanna Gillberg