"...UNDINĖ NETURI AŠARŲ,
TODĖL JOS KANČIA DAR DIDESNĖ."
HANSAS KRISTIANAS ANDERSENAS
UNDINĖLĖ
Saugokis!
Daugiau harpūnų!
Ruoškit tinklus, vyrai!
- Užmušk, kol neįšoko! - Kur ji? Nematau!
Pala.
Kokia greita.
- Paduokit kitą! - Ji sprunka!
Jis, regis, nusišypsojo tau.
Nepataikiau.
- Dar viena. - Dar viena!
Ei!
Traukis! Atgal!
Ką jūs darot?
- Ten undinė! - Undinė?
Atsimerk!
Ką sau manot?
Čia pavojingi vandenys.
Ir pavojingi laikai.
Šiąnakt tekės Koralinis Mėnulis.
Sako, kad tuomet Jūrų Karalius šaukia savo dukras undines,
kad jos viliotų vyrus į mirtį.
- Taip sako? - Aha.
Jų kerams neatsispiria net patys stipriausi.
Tai tik seni prietarai.
Prie darbo!
- Nagi, vyručiai. - Matėte ten?
Ką matėm, Hokinsai?
Šoninis vėjas sukėlė bangas, tik tiek.
- Tai Jūrų Karaliaus darbas. - Padėk man.
Jis mus pats įtrauktų pas save, jei galėtų.
- Plaukiam greičiau! - Keliam pagrindinę!
Lynas įtemptas.
Kur princas Erikas?
Laivo priekyje, pone Grimsbi.
Erikai!
Ką ten veiki?
Tučtuojau grįžk!
Liaukis taip nerimavęs dėl manęs, Grimsbi.
Vadink mane savanaudžiu,
bet aš nenoriu pranešt karalienei,
jog jos sūnus iškrito už borto mano pamainos metu.
Ir dar per savo gimtadienį.
Regis, ten sausumos link plaukia ispanų galionas.
Galėtume pasekti jį iki uosto,
pažiūrėtume, kokių prekių atplukdė.
Mūsų laivas pilnai pakrautas.
Mes jau septynias savaites rizikuojame savo gyvybėmis.
Mes plauksim namo šįvakar.
Erikai.
Klausyk.
Privalai būti atsargesnis.
Atsargiau, Grimsbi!
Mano Septynių jūrų dukterys,
sveikos atplaukusios čionai.
Tamika, Perla,
labai džiugu jus matyti.
Kaspija, Indira,
širdis džiaugiasi jus matydama.
Mala,
Karina...
Kur Arielė?
Sebastijanai?
Turėjai pasirūpinti, kad Arielė atplauktų čia.
Aš stengiausi, jūsų didenybe,
bet ta mergaitė nepakenčiama.
Dar šįryt priminiau jai apie susibūrimą.
Ką dar gali padaryt vėžiagyvis?
Gali plaukt ir surast ją.
- Taip, jūsų didenybe. - Taip.
Tuojau.
"Taip, jūsų didenybe. Tuojau, jūsų didenybe."
Negi sunku surasti vieną undinėlę?
Man tereiks apieškoti vos vieną vandenyną.
Kur tu, vaikeli?
Mums nedera plaukti taip toli nuo rūmų, Ariele.
Grįžkime.
Kaip jis veikia?
Plaukiam, Ariele. Prašau.
Flaunderi, liaukis elgęsis kaip gupija.
Aš ne gupija.
Manau, nuplaukėm per toli.
Pala.
Kas ten?
Nematyta.
Plaukiam.
Ariele! Palauk manęs.
Juk žinai, kad taip greit nemoku.
Tik pažvelk.
Šį laivą, regis, naudojo mūšiams ar panašiai.
Taip, puiku.
O dabar plaukiam iš čia.
- Dreba pelekai? - Kam, man?
- Jokiu būdu. - Puiku.
Tada lik čia ir dairykis ryklių.
Gerai.
Ką?
Ariele, palauk!
Tikrai manai, kad čia gali būt ryklių?
Flaunderi.
Pažiūrėk.
Tokio mažo trišakio nesu mačiusi.
Aš - karalius Flaunderis, Septynių jūrų valdovas!
Įdomu, kam jis žmonėms toks mažas?
Snapė tikriausiai žinos.
Ji viską žino.
Nusiramink.
Tai tik tavo atspindys.
Būk ramus.
Nieko nenutiks.
Flaunderi, saugokis!
Flaunderi!
Viskas gerai, Flaunderi?
Žinoma.
Esu matęs ir stambesnių ryklių.
Svarbiausia, nesitraukti.
Reiki parodyt jiems, kas čia...
Grįžk, Flaunderi. Čia tik Snapė.
Ariele. Sveika, mergyt, kaip tu?
Nekreipk dėmesio, aš tik čiupau užkandį.
Snape, mes radom dar vieną lobį.
Taip. Nuplaukėm į tą paskendusį laivą,
o ten - siaubas.
Įvairūs žmonių daiktai.
Gerai, parodyk.
Parodyk.
Gal žinai, kas čia?
Tai...
Tai... Taip.
Labai, labai neįprasta.
Kas? Kas tai?
Tai...
Tai tiesiašukės.
- Tiesiašukės. - Taip.
Žmonės šiais daikteliais taiso savo plaukus.
Paimi, susuksi,
truktelėji, gali išsipešti kelios plunksnos,
ir štai tau stilinga plaukuosena.
Žmonės pamišę dėl jų.
Rimtai? Norėčiau pamatyti.
- Negali. - Flaunderi.
Žinai, kad tai tiesa.
Tavo tėvas neleidžia tau pakilt į paviršių?
Ne, tai daryt uždrausta.
Jis mano, kad visi žmonės - barbarai.
Ne tokie jie jau ir blogi.
Nebent esi kokosas.
Jie nekenčia kokosų.
Vos tik pasitaiko jiems kokosas,
kaipmat juos suskaldo. Keista.
- O kas čia? - Ariele!
Teko plaukti į kitą vandenyno kraštą.
Ariele!
Sebastijanai!
- Atsiprašau. - Ariele!
Ką ten veiki?
Tauški su ta neišmanėle žuvėdra, kuri neskiria plaukimo nuo skridimo?
Ei!
Spėju, pamiršai, jog šiąnakt Koralinis Mėnulis?
O, ne!
O, taip!
Pas karalių Tritoną susirinko visos dukros,
išskyrus vieną.
Tėvas mane pribaigs!
- Atleisk, Snape, skubu! - Taip.
Iki, širdele. Man irgi metas.
Reik įkvėpt oro.
Taip, skubėk namo, princese.
Juk nenori vėluoti į susitikimą pas tėvą?
Gal ir aš prisijungsiu.
O, pala.
Vyresnysis brolis pamiršo į vakarėlį pakviest tetulę Ursulą.
Ir vėl.
Aš pati turėčiau rengti vakarėlius, o ne laukti pakvietimų.
Kokius pokylius rengdavome rūmuose, kai ten gyvenau!
O dabar aš - šeimos atstumtoji.
Gyvenu beveik beprasmį gyvenimą.
Atstumta ir išvyta, vos neišprotėjau,
gyvendama šiame tamsiam plyšy net 15 metų.
O tėtušis su savo išlepintomis undinėlėmis švenčia Koralinį Mėnulį.
Aš suteiksiu jiems progą pašvęsti.
Regis, pagaliau aptikau tėtušio silpnąją vietą.
Taip.
Raudonplaukės susižavėjimas žmonėmis gali būt ta proga,
kurios ilgai laukiau.
Kaip neatsakinga.
Tavo seserys suplaukia čia tik per Koralinį Mėnulį.
Ar bent viena jų praleistų susitikimą?
Ne. Tu teisus.
Aš atsiprašau.
Arielė nekalta.
Mes tyrinėjome apylinkes, kai išniro ryklys...
Ryklys?
Ir vėl plaukei iki to laivo?
Tie vandenys - pavojingi.
Dėl manęs gali būt ramus.
O man neramu, mano mažyle.
Man neramu.
Ši tavo aistra žmonėms turi liautis.
Aš tenoriu daugiau sužinot apie juos.
Tu žinai tiek, kiek reikia.
Aš beveik nieko nežinau.
Tu neleidi mūsų į paviršių.
Kodėl turi būt tokia užsispyrusi?
- Kaip ir tavo motina. - Aš - jos duktė.
Taip, ir leidiesi kvailinama žmonių pasaulio.
- Jei tik pasistengtum suprasti... - Aš stengiausi.
Stengiausi pakankamai ilgai.
Bet kol gyveni mano vandenyne, paklusi mano taisyklėms.
Ar supranti tai?
Duok vaikams truputį laisvės, iškart ant galvos užplaukia.
Ar buvau jai per griežtas?
Žinoma, kad ne.
Aš visad sakau:
"Vaikai turi gyvent pagal tėvų taisykles."
Esi visiškai teisus, Sebastijanai.
Mano Arielei reikia nuolatinės priežiūros.
Nuolatinės.
Reikia, kas kažkas ją saugotų.
Nuolat, dieną ir naktį.
Ir tu esi tam tinkamas krabas.
Aš tik krabas...
Ne, pala, tai ne... Ką?
Ne, jūsų didenybe, aš tarnauju jums kaip rūmų valdytojas.
Geriausiai man pasitarnausi,
jei prižiūrėsi mano mažąją.
- Bet aš... - Taip?
Plauk.
Taip, jūsų didenybe.
Ir kodėl man taip nesiseka?
Esu išsilavinęs vėžiagyvis.
Turiu iš ko rinktis.
Man šito nereikia.
Turėčiau patarinėti karaliui,
o ne lakstyti paskui užsispyrėlę paauglę.
Ariele, kaip tu?
Jis manęs nė negirdi.
Aš ne tokia kaip jis. Aš kitaip žvelgiu į gyvenimą.
Ir aš...
Nesuprantu, kaip pasaulis, gaminantis
tokius nuostabius daiktus gali būt toks blogas.
Pažiūrėkit, argi ne gražu?
Negi neatrodytų, jog mano kolekcija pilna?
Negi aš ne mergina
Mergina, turinti viską?
Koks lobis, neapsakomos brangenybės
Kiek stebuklų gali tilpt viename urve?
Apsidairę pamanytumėte
Taip, ji turi viską
Turiu daugybę daiktų daiktelių
Turiu visko apsčiai
Norit to-kaip-ten-vadinasi?
Turiu jų 20
Bet kam rūpi?
Kas čia tokio?
Aš noriu daugiau
Noriu būt ten, kur žmonės
Noriu pamatyt, kaip jie šoka
Kaip vaikšto tomis...
Kaip jos vadinasi? Kojomis!
Su pelekais toli nenukeliausi
Kad šoktum ir šokinėtum, reikia kojų
Kad vaikštinėtum...
Kaip ten tas žodis?
Gatvėmis
Ten, kur jie vaikšto Ten, kur jie laksto
Ten, kur saulė visą dieną
Vaikšto sau laisvi Noriu irgi tapti
To pasaulio dalimi
Viską atiduočiau
Jei galėčiau gyvent ne šiuose vandenyse
Sumokėčiau viską
Už dieną šiltame smėlyje
Lažinuosi, kad tame krašte
Dukterims nepriekaištaujama
Protingos merginos
Pasiruošusios stot
Pasiruošusios sužinot, ką žmonės žino
Užduot klausimų ir gaut atsakymų
Kas yra ugnis ir kodėl ji...
Koks ten žodis?
Dega?
Kada ateis mano eilė?
Kaip norėčiau
Tą krantą patyrinėti
Iš jūros išeiti
Kaip aš norėčiau tapti
To pasaulio dalimi
Ariele!
Nereikia!
O, ne!
Ką ji sau mano?
Papasakosiu pasaką apie mėlį bedugnį
Ei, dešinėje Viens, du, trys!
Saugokis, vyruti, undinė ten tyko tavęs
Paslaptingose jūros bangose
Kas čia senas?
Dainuosiu dainą apie Jūrų Karalių!
Ei, dešinėje Viens, du, trys!
Vandenynų ir jūrų valdovą
Paslaptingose jūros bangose Viens, du, trys!
- Pakaks! - Viens, du, trys!
Ačiū, ponai.
Pašokime.
Liaukis, juk jo gimtadienis.
Liaukis, Grimsbi.
Kodėl negaliu pasilinksmint?
Visi kiti gali.
Tu, ponaiti, nesi visi kiti.
Metas tau atsiskirti nuo likusių.
- Bet aš - vienas jų. - Ir elgtis
kaip dera būsimam karaliui.
Nori, kad būčiau toks kaip tėvas?
Atsiskyręs nuo viso pasaulio.
Erikai, juk žinai, apie ką aš.
Kai atsiradai pas mus prieš 21 metus,
karalius ir karalienė priėmė tave kaip savą.
- Dabar, kai suaugai... - Maksai.
Maksai!
Ką čia veiki? Eikš!
Nagi.
- Eik. - Dabar, kai suaugai,
tampi atsakingas už savo namus.
To būtų tikėjęsis tavo tėvas.
Taip, užsidaryti pilyje vienatvėje ir baimėje.
Aš taip negaliu.
- Truputis baimės niekam nepakenkė. - Grimsbi, tu negirdi.
Aš noriu būt kitoks valdovas.
Todėl ir išplaukėme į šią kelionę.
Turim atsiverti pasauliui.
Kitaip mūsų sala netobulės.
Erikai, pagalvok, kuo rizikuoji.
Aš negaliu to paaiškint, Grimsbi.
Tai - mano kraujyje.
Net dabar
jaučiu, jog kažkas toli mane šaukia.
Artinasi audra.
- Artėja škvalas! - Škvalas!
Visi į denį!
- Pririšt liukus ir dėžes! - Taip, pone!
Tvirtai!
Trauk lynus! Rišam!
Pumpuot vandenį!
Trauk grotą!
Užlenkt takelažą ir supakuot grotą!
Per daug burių!
Nuleist foką!
Supakuot visas bures!
Suvyniot!
Nuleist. Kad tuščia būtų!
Vyrai!
Degam!
Kairysis bortas!
Gelbėjimosi valtys! Palikt laivą!
Palikt laivą!
Į vandenį, vyruti!
- Greičiau! - Šok!
Lipk!
Šok!
Duokš ranką, vyruti.
Nagi, laikykis!
Vyruti! Čionai.
Maksas.
Štai taip. Nagi, šuneli.
Puiku, šok.
Šok.
Plauk, šuneli!
- Maksai! Čionai! - Šaunuolis!
Eikš.
Nagi, Maksai.
Štai taip.
- Laikau tave. - Erikai!
O, ne.
Atstok, kvaile.
Sveikas. Nesitikėjau tave čia pamatyti.
O jos tikrai nesitikėjau pamatyti.
Klausyk, paukšti.
Karalius neturi to sužinoti.
Mes pamiršim, kas čia buvo.
Girdi mane?
Taip.
Tu jam nesakysi, aš jam nesakysiu,
ir aš liksiu gyvas. Supratai?
Taip.
Atleisk, ką sakei?
Man galas.
Viską atiduočiau Kad gyvenčiau ten, kur ir tu
Viską atiduočiau Kad galėčiau likt su tavimi
Viską padaryčiau Kad išvysčiau, kaip man šypsaisi
Kur mes vaikščiotume?
Kur bėgiotume
Ar praleistume visą dieną saulėje?
Tik tu ir aš
Ar aš pritapčiau
Tavo pasaulyje?
Radau užutėkį, vyrai.
Koks užutėkis!
Įdėmiai dairykitės!
Kitoje pusėje!
Greičiau, vyrai. Paskui mane.
Smėlyje!
Čionai!
Čionai.
Kvėpuoja?
Gyvas.
Pranešt karalienei!
- Tu pirmas. - Greičiau, vyrai.
Atgal į pilį.
Eikite pirmi.
Pirmyn!
Eime.
Nežinau, kada
Nežinau, kaip
Bet jaučiu, jog tai pradžia
Pamatysi
Ateis diena
Ir aš gyvensiu tavo pasaulyje
Ne.
Ne, pernelyg paprasta.
Ji jau pamilo žmonių pasaulį
ir rado giminingą sielą.
Palauk, kol tėtušis sužinos.
Maža nepasirodys.
Ta mergytė pati paklius tiesiai į mano čiuptuvus.
Tada, pasinaudojusi ja,
pagaliau atimsiu galią iš Tritono,
ką seniai reikėjo padaryt.
Gerai.
Tvarka.
Jei tik Karalius nesužinos, viskas bus gerai.
Jis neturi sužinot, kad savo sirenos daina ji išgelbėjo žmogų.
Man tereikia surast Arielę ir parginti ją namo.
Taigi,
ji buvo kažkur čia.
Taip, čia.
Griežtai liepsiu jai
pamiršti šią kvailą užgaidą.
Tada, laikui bėgant ji jį pamirš.
Ariele!
Sebastianai, kaip mane radai?
Kas tai?
Ką čia veiki
su tuo daiktu?
Argi ne gražu?
Koks ilgesys akyse.
Ką tu išmanai apie ilgesį?
Ką jis čia veikia?
Jis iš sudužusio laivo.
Radau jį prie Undinių uolos.
Ten visko tiek daug.
Ne! Ariele!
Vaike, atgal.
Ariele!
Atsikratyk šio apsėdimo žmonėmis.
Tai ne apsėdimas.
Aš šarvuotas, bet ne aklas.
Mačiau tave tą naktį, kai sudužo tas laivas.
Ką?
Tavo tėvas liepė tau laikytis nuo jų kuo toliau!
Bet kodėl?
Pati žinai.
Jų bijoti nereikia, aš jau žinau.
Sebastianai, jei tik būtum matęs.
Laivas lingavo vėjyje, o paskui padangę nušvietė ugnis.
Gerai, paklausyk.
Žmonių pasaulis - chaosas.
Gyvenimas jūroje kur kas geresnis nei ten.
Jūros dumbliai - žalesni
Svetimam vandeny
Svajoji ten patekti
Bet žiauriai tu klysti
Apsidairyk aplink
Čia, vandenyno dugne
Nuostabūs dalykai supa tave
Ko dar nori?
Jūroje
Geriau ten kur šlapiau
Patikėk manim
Ten, sausumoj jie dirba visą dieną
It vergai saulėj kepa
O mes čia sau plaukiojam
Jūroje
Čia visos žuvys laimingos
Nes bangose jos supas
O ten žuvys liūdi
Nes jos plaukioja akvariume
Bet joms dar pasisekė
Nes būna ir blogiau
Jei bosas išalksta
Spėk, ką atneša jam lėkštėje O, ne
Jūroje
Niekas mūsų nemuša Nekepa ir nevalgo
Tešloje
Nes mes - žmonių maistas
Jūroje Mes laisvi
Neturim bėdų Gyvenimas pilnas burbulų
Jūroje
Jūroje, taip, vaike
Gyvenimas smagus čia Šokam ir dainuojam
Natūraliai
Net ir sterkas, ir raja
Ima žaisti, jei to nori
Nuotaika puiki Juk pati girdi
Jūroje
Žiūrėk.
Tritonas groja fleita
Karpis - arfa Plekšnė - bosu
Puikiai skamba
Ešerys pučia dūdą
Šapalas - tūbą
Jūrinė plekšnė - soulo grafienė
Taip! Groja net raja
Lydekos - gitaromis Upėtakis varo roką
Juodžuvė dainuoja
Stintos ir šprotai Irgi nesnaudžia
O dygliažuvė pučia!
Taip! Jūroje
Jūroje
Kai sardinės ima šokt
Tai kaip muzika
- O jie ką turi? Smėlį - Vien tik smėlį
O mes - kietą vėžiagyvių grupę
Moliuskai čia Džiazuoja kaip patrakę
Jūroje
Visi šliužai Varo bliuzą
Jūroje
Visos sraigės Linksmai raivos
Todėl smagiau čia Vandenyje
Mums geriau Dumble saugiau
Jūroje
Ei, Ariele?
Kas nors prikalkite jos pelekus prie dugno.
Ar Erikas vis dar šneka apie tą merginą, kuri jį išgelbėjo?
Deja, taip.
Ar laivui sudužus žuvo kas?
Ne, jūsų didenybe.
Gerai, kad gyvybės išsaugotos.
Išties.
Man kelia nerimą jo nerimastinga prigimtis.
Tas pavojingų kelionių troškimas.
Erikai, sėskis.
Ar radot merginą, Grimsbi?
Prašau papusryčiauti.
Ieškojom, pone.
Jokios merginos.
Tau pasisekė, kad atsidūrei krante prieš netekdamas sąmonės.
Ji - tikra. Ji išgelbėjo man gyvybę.
Sėskis, Erikai.
- Nenoriu valgyt, mama. - Man neramu dėl tavęs.
Po tos katastrofos tu it nesavas.
Ar apieškojot kaimynines salas?
- Ne visas, bet... - Tada einu aš.
Ne, niekur neisi.
Nepaliksi pilies, kol nepasveiksi.
Pasveiksiu, kai ją surasiu.
Nesitikėk, kad prisidengęs šia mergina,
vėl išplauksi kokiu prekybiniu laivu vien dėl nuotykio.
Vien dėl nuotykio?
Man rūpi kitos kultūros, kad mes nebūtume atsilikę.
Ar žinai, kad gabenome 20 dėžių chinino?
Europoje juo gydo maliariją.
Ir kur dabar tos 20 dėžių?
Jūros dugne.
Kiek laivų sudužo mūsų pakrantėje šiemet, premjere?
- Šeši, jūsų didenybe. - Girdėjai, Erikai?
- Žinoma. - Dūžtantys laivai, uraganai...
Jūros dievai nusiteikę prieš mus.
Kiek kartų turiu...
Vandenynas ardo mūsų žemę po mūsų kojomis,
nori susigrąžint ją atgal.
Jei galėtų, visus mus išžudytų.
Absurdas.
Tikrai?
Leisk tau priminti, kad tu patekai pas mus irgi sudužus laivui.
O dabar aš irgi vos nepraradau tavęs.
Nevalia tampyti likimo už ūsų.
Tai turi liautis.
Ką tai reiškia?
Tai reiškia,
kad nuo šiol tu reikalingas čia.
Todėl daugiau jokių kelionių
ir jokių neegzistuojančių merginų paieškų.
Aš troškau atviros jūros ir dangaus
Laisvės nuo šio įprasto gyvenimo
O dabar esu apsėstas Slenkant dienoms ir valandoms
Minčių apie tave
Tu visa
Užvaldei mane
Sužavėjai daina sava
Pašėlę nežinomi vandenys
Jūros toliai
Mane savinosi tamsa
Aš vos nenuskendau
Bet tu radai mane
Ir štai dabar aš - krante
Bet mintimis aš jūroje
Iš nežinomų tolių surask mane
Ir vėl
Vis galvoju Kas tu ir kur būsi
Mintyse skamba tavo daina
Stipresnė nei srovė Tąnakt, kai išgelbėjai mane
Tavo siluetas aušroje
Tavo vienos
Negaliu tavęs pamiršt
Pašėlusiuose nežinomuose toliuose
Toliau nei akis užmato
Kai tavo akys nušvies horizontą
Ir aš pamatysiu tave tikrą šalia
Aš dabar krante
Ten kur palikai mane
Tavo balsas
Kaip sirena kviečia mane
Į nežinomus tolius
Kur būsim tik tu ir aš
Tikiuosi, tu kažkur ten
Nei žemėlapis nei kompasas Kelio neparodys pas tave
Laikas gal pakeis pakrantę
Bet jis nepakeis manęs
Gyvenimą paaukosiu
Tam, kas surasčiau tave
Iš nežinomų tolių
Surask mane
Vėl
Ariele, gal gali padėti?
Ariele!
Taip, žinoma.
Kaip tai atpainioti?
Ar tie žmonės nenutuokia, kokią žalą daro jų nuskendę laivai?
Nemanau, kad jie skandina juos tyčia.
Jie nerūpestingi, Ariele.
Šis koralas ataugs tik po tūkstančių metų.
Jie pražudė beveik visus vandens paparčius.
Ir mus pražudytų, jei tik gautų progą.
Ne. Jie ne tokie.
Iš kur žinai?
Juk nesi jų mačiusi.
Buvai dar visai maža, kai mirė mama,
ir tėvas uždraudė mums išnerti į paviršių.
Mes juk skirtingi, tai gal ir žmonės skirtingi?
Ką žmonės?
- Norėjau pasakyt... - Pažvelk, ką padarė jų laivas.
Taip jiems ir reikia.
Žmonės - pavojingiausia rūšis.
Teršia mūsų vandenis,
naikina rifus,
jokios pagarbos vandenynų gerovei.
Ne jie vieni negerbia gerovės.
Ariele, kur tu...
Kas jai?
Ji, regis, tokio amžiaus,
kai nenori bendrauti su vyresnėmis seserimis.
Būtent. Juk prisimenat, kokia aš buvau.
Kaip galim tai pamiršti?
Įdomu, kas tas laimingasis undinas.
Krabas, jūsų didenybe.
Ateik, Sebastianai.
Kvėpuok, Sebastianai.
Atmink, kaltas tas, kas elgiasi kaip kaltas.
Reaguok ramiai.
Taip?
Taip, jūsų didenybe?
Sebastianai,
ar pastebėjai, kad Arielė pastaruoju metu keistai elgiasi?
Keistai, pone?
Išsiblaškiusi, užsisvajojusi,
dingsta kažkur ilgoms valandoms.
Nepastebėjai?
Aš...
Po teisybei, ne,
turiu pasakyti, kad aš ne...
Sebastianai,
žinau, kad kažką nuo manęs slepi.
Slepiu?
Apie Arielę.
Arielę?
Ar mano mažoji įsimylėjusi?
Aš mėginau ją sulaikyti, pone!
Kad nenertų į paviršių!
Prašiau jos nesiartinti prie žmonių!
- Žmonių? - Išvydęs ją su ta statula...
O kas kalba apie žmones?
Nuneškime šiuos daiktus ir grįžkime.
Jokiu būdu!
Juk ten tiek visko nuostabaus.
Ar nepakankamai turim?
Mes tik pradėjome, Flaunderi.
Taigi...
Nepaklusai taisyklėms?
Išnirai į paviršių.
Skendo laivas.
Vyras skendo. Turėjau jį išgelbėti.
Reikėjo palikti jį skęsti.
Jie - laukiniai.
Tu to nežinai.
Jie nužudė tavo motiną.
Žinau.
Bet...
nužudė vienas žmogus.
Kam kaltinti visus žmones?
- Mama to nedarytų. - Ne!
Pakaks.
Erikas su tuo nesusijęs.
Erikas?
Ar tu visai proto netekai?
Jei tik būtum jį išgirdęs, tėve.
Jis atjaučiantis, geros širdies ir...
Jis - žmogus!
- Tu - undinė! - Taip.
Bet tai nereiškia, kad mes - priešai.
Pažadėk, kad niekada jo nebeieškosi.
- Negaliu. - Pažadėk, Ariele!
Aš tau nemeluosiu.
Prisiekiu, aš tave įtikinsiu!
Ne!
Prašau!
Tėve, stok!
Tai turi baigtis!
Prašau, stok!
Tai tavo labui.
Tėve, ne!
Daugiau niekada neišplauksi.
Ariele.
Aš...
Plauk šalin.
Vargšelė.
Miela vargšelė.
Jis gali būt toks piktas.
Jam atrodo, kad jis žino viską.
Kas tu?
Tu manęs neprisimeni.
Aš - tavo teta Ursula.
Jūrų ragana?
Kas?
Ką tavo tėvas apie mane pripasakojo?
Kad kiršinate undinų pasaulį su žmonių.
Jis taip sakė?
Nesu jau tokia baisi.
Aš tik noriu padėti.
Man nereikia jūsų pagalbos.
Kaip pasakysi, brangioji.
- Palaukit. - Taip?
Kaip jūs man galite padėti?
Ariele?
Kur ji plaukia su tomis slidžiomis netikšomis?
Plaukiam.
Prašau į vidų.
Prašom, vaikeli.
Mums nedera slapstytis kanaluose.
Tai nemandagu.
Atsiprašau už agresyvų sodą.
Aš pati nenorėjau taip gyventi, patikėk.
Tėtis su mumis abiem nesąžiningai elgiasi,
kontroliuoja, ką kalbam ir darom.
Tam tikra prasme, mes su tavimi - vienodos.
Jūs visai nepanaši į tą, apie kurią kalbėjo tėvas.
Tikrai?
Mes niekada nesutarėme su juo.
Povandeninės intrigos.
Jis visada gaudavo tai, ko norėjo. O ką gavau aš?
Nulį, nieko.
Skamba panašiai, mieloji?
Aš suprantu, kaip jautiesi, patikėk,
ir žinau, kodėl tu čia.
Aš pati nelabai suprantu.
Liaukis.
Aš stebiu tave jau kuris laikas, brangute.
Tai, ko trokšti yra virš vandens, tame pasaulyje.
Tave visada domino tas pasaulis,
o dabar jis užvaldė ir tavo širdį.
Ką norite pasakyti?
Tu - tokia jauna.
Negi nesupranti?
Jūs sutverti vienas kitam.
Ir man sunku matyti tavo kančias.
Nes aš galiu tau padėti.
Kaip?
Paprastai.
Tame pasaulyje gali gyventi tik jei
pati taptum žmogumi.
Tapčiau žmogumi?
Ar tai įmanoma?
Ak, brangioji.
Tai - mano darbas.
Tai - mano gyvenimas.
Pripažįstu, praeity elgiaus siaubingai
Mane vadino ragana pelnytai
Bet dabar
Aš pasitaisiau
Atgailavau, išvydau šviesą ir persijungiau
Tiesa? Taip
Laimei, išmanau šiek tiek magijos
Šį talentą turėjau visada
Ir pastaruoju metu, tik nesijuok
Naudoju jį
Nelaimingoms, vienišoms ir prislėgtoms
Apgailėtinoms
Nelaimėlėms sieloms
Tiems, kam skauda
Šitas nori būt lieknesnis
Šitas trokšta antros pusės
Ar aš jiems padedu?
Taip, tikrai
Tie vargšeliai
Liūdi, tas tiesa
Jie atplaukia į mano daubą
Šaukdami: "Paburk, Ursula, prašom!"
Ar aš jiems padedu?
Taip, išties
Gal kokį porą sykių
Kažkas nesumokėjo man už paslaugą
Tad teko jiems pagrasinti
Taip, keli jų pasiskundė
Tačiau iš esmės aš - šventoji
Toms vargšėms nelaimėlėms sieloms
Jūrų ragana!
Bus taip.
Pagaminsiu tokį gėrimėlį, kuris pavers tave žmogum trims dienoms.
Girdi?
Trims dienoms.
Prieš saulei nusileidžiant trečiąją dieną, jūs su princu turit pasibučiuoti.
Bet ne šiaip.
O iš tikros meilės.
Jei tai nutiks, liksi žmogumi amžiams.
Bet jei ne,
pavirsi vėl undine
ir priklausysi man.
Ne, Ariele!
Suprantama,
tau teks atsisakyti savo undiniškų gebėjimų.
Nebeturėsi uodegos, ji tau nebetrukdys.
Negalėsi kvėpuot po vandeniu, kam to reikia?
Ir nebedainuosi it sirena,
nes tai nebūtų sąžininga, tiesa?
Nesijaudink.
Aš niekam neprasitarsiu.
Susitarėm?
Aš nežinau.
Aš tau pasiūliau premium paketą, vaike.
Ką gi...
Gyvenime tenka priimt sunkius sprendimus.
Ne.
Tai negerai. Aš negaliu.
Gerai, tada pamiršk tą pasaulį.
Grįžk namo pas tėtušį
ir "daugiau niekada neišplauksi!"
Nagi, vargše nelaimėle!
Pirmyn
Apsispręsk
Aš užsiėmusi moteris
Nelauksiu visą dieną
Tai kainuos nebrangiai, tik tavo balsą
Vargšele nelaimėle
Liūdna, bet tiesa
Jei nori pereit į kitą pusę, mieloji
Turi mokėti kainą
Ištrauk žvyną iš savo uodegos
Lašą kraujo į dubenį!
Flotsam, jetsam, ji - mano
Aišku, kieno viršus!
Ši vargšė nelaimėlė
Siela!
Beluga! Sevruga! Ir Kaspijos jūros vėjai!
Amnezija, glositas et max laringitas
Balsą man!
Dabar dainuok!
Dainuok!
Taip!
Kokios apgailėtinos kojelės!
Ak, Ariele.
Nagi, mergyt.
Skęsk arba plauk.
Būkit ramūs, berniukai.
Be šito ji neturi jokių šansų.
Undinė be balso?
Ir, beje,
aš patobulinau savo kerus.
Kad ir kaip norės,
ji negalės prisiminti, kad jai reikia bučinio.
Taigi, tai tik laiko klausimas.
Ir tada ji bus mano.
Be uodegos nelengva, tiesa?
Plauk.
Turi įgusti naudotis kojomis.
Jau netoli.
Nešdinkis!
Viešpatėliau.
Tu gyva?
Vargšelė.
Tau, tikriausiai, šokas.
Tuoj surasiu kuo tave apgaubti.
Dar vienas laivas nuskendo.
Šventa Marija.
Kaip reikalai, mergyt?
Tau uždrausta rodytis virš vandens, o tu jau laivais plaukioji?
Ta šlykšti Jūrų ragana atėmė jai balsą.
Sveikas, Flaunderi.
Ką čia šneki?
Sebastianas pasakė Tritonui, kad Arielė išgelbėjo žmogų,
- ir Tritonas įniršo. - Taip.
- Tada... Pala! - Vėliau paaiškinsi.
- Dabar nešdinkis. - Palauk!
- Nepasakiau apie Jūrų raganą! - Iki!
Tik niekam nesakyk apie Jūrų raganą!
Tu kažkokia pasikeitusi.
Nesakyk.
Kita šukuosena?
Pasinaudojai tiesiašukėmis? Ne?
Kažko nepagaunu,
bet žinau, kad ilgiau patupėjusi čia...
Ji turi kojas, idiote!
Mes apie tai kalbėjome.
Man nepatinka, kai vadini mane idiote.
Verčiau pasakyk man ką malonaus.
- "Labas, Snape. Gražios tavo plunksnos." - Štiš!
Štai.
Kuriam laikui pakaks.
Nuvesiu tave į pilį.
Jie žinos, ką su tavimi daryti.
Nagi, eikš.
Šiandien geras laimikis.
Puikiai atrodo.
Atrodo, žalias.
Dar nebaigei?
Kaip gražu!
Draugiška žuvis.
Žuvies pakaks dviem savaitėms.
Kokia saulė, dangus Smėlis ir jūra už manęs
Staiga aš - sausumoje Ir esu laisva
Neteiskite manęs, kai lipsiu pirmąsyk
Kai šoksiu pirmąsyk
Mokysiuos stovėti Bet trauka traukia mane žemyn
Risčia, Emili.
Risčia!
Greičiau kviesk Lašaną!
Tuojau!
Ką visa tai reiškia?
Kas čia dabar?
Tinkle įsipainiojo mergaitė.
- Ji sveika? - Išgyvens.
Bet ką jai teko patirti.
Netaria nė žodžio.
Įdomu, kas jai ten nutiko.
Ugnis, šilta ir šviečia
Ir šią patalpą apšviečia
Noriu pasigėrėti ja
Per arti prieisi, ji įkąs
Priartėjau pirmąsyk
Nudegiau pirmąsyk
Viskas atrodo aiškiau, ryškiau, karščiau
Aš - čia It žuvis išnirusi iš vandens
Stengiuos stovėti Bet trauka traukia mane žemyn
O, dangau.
Eime, nuvesiu tave aukštyn,
nuprausim tave, surasim drabužių.
Nagi, eime,
po laiptelį.
Ar ji visai nekalba?
Ar gali ją kaltint, Roza?
Po visko, ką jai teko išgverti,
gerai, kad gyva liko.
Toks nutolęs žvilgsnis.
Truputis muilo ir kempinės, ir atrodys kaip ką tik gimus
Ar mes tik
Maistas?
Ar čia toks gyvenimas?
Vaikeli, mėlyna suknelė tavo kambary.
Po vandeniu jauteisi vieniša
Metas atsistot, Ariele
Prašom. Skaniai kvepia, tiesa?
Ne, vargšele.
Tu tikriausiai išalkusi.
Roza, atnešk jai pavalgyt.
Ir greičiau, kol nesuvalgė kempinės.
Tuojau.
Išplaukime iš tavęs tą jūros dumblių kvapą.
Taip.
Suspaustos bateliuose Ir ankštam korsete
Siūlės, regis, plyšta
Moterys pačios tai renkas Gal ir gerai
Mano svajonės prisitaiko
Sunku patikėti,
nuskendo du laivai per savaitę.
Princas Erikas vis dar ieško jį išgelbėjusios merginos.
Sako, nenurims, kol neras.
Būk čia. Pakviesiu princą.
Kol laukiu pirmų kartų
Pirmąsyk čia
Pirmąsyk
Jis įžengs pro šias duris
Pakils laiptais
Nuo pakrantės
Nuo tos akimirkos
Jis šypsosis
Lyg žinotų
Ką sakau
Apgailestauju dėl to, kas nutiko.
Kuo tu vardu?
Ji nekalba, pone.
Ji...
Mes džiaugiamės, kad patekai pas mus.
Ar turi kur gyventi?
Artimuosius?
Tuomet gali likti čia.
Kiek tik norėsi.
Pasirūpinkite, kad ji gautų viską.
Taip, jūsų didenybe.
Leisime tau pailsėti.
Štai kokią kainą moki Savo balsu
Jis nusisuko
Savo sprendimų nebeatšauksi
Pasimetusi
Pirmąsyk
Išsigandusi
Pirmąsyk
Trauka it srovė
Traukia mane
Žemyn
Tai neabejotinai
labiausiai žeminanti diena mano gyvenime!
Galėjau virst maltiniu,
pažiūrėčiau, kaip būčiau užlipęs čia.
Ar negalėjo tau duoti kambarį pirmam aukšte?
Tikiuosi, įvertinsi mano pastangas dėl tavęs, jaunoji panele.
Ne.
Nenusisuk nuo manęs.
Ką sau manei, kai atsisakei savo undiniškų galių?
Jei tik įkalbėtume tą raganą sugrąžint jas tau,
tada galėtum grįžt namo ir gyvent...
ir gyvent...
apgailėtiną liūdną gyvenimėlį.
Vajė, tampu minkštakiautis.
Tiek to.
Pasistengsiu tau padėti.
Bet turim elgtis drąsiai ir greitai.
Nepamiršk apie bučinį.
Ne, ne mano, o princo!
Privalai pabučiuoti princą.
Neprisimeni?
Turi tik tris dienas...
Alio?
O, ne!
Ji tave užkerėjo.
Tu neprisimeni, tiesa?
Tai ką darysim?
Nevalia gaišti laiko.
Reikia sugalvot, kaip jus suvesti kartu.
Esi beviltiška, vaikeli.
Žinai?
Visiškai beviltiška.
Vaišės.
Kas? Nėr riešutų?
Ką čia veiki?
Štai kur tu.
Aš tavęs ieškojau.
Flaunderis papasakojo visą istoriją.
Ar Arielė jau užmušė princą?
Ne, reikia ne užmušti,
o pabučiuoti, kvaiša.
Padėtis blogesnė nei manėme.
Ragana ją užkerėjo.
Vos tik išgirdusi apie bučinį,
ji kaipmat pamirštą šią mintį.
Todėl viską padaryti teks mums.
Bučiuot princą?
Pamiršk.
Kur Arielė?
Kaip tai kur? Ji čia...
Ką čia veiki, vaikeli?
Negali vaikščioti kur panorėjusi.
Slėpkis!
Kas čia?
Čia tu.
Paprastai čia niekas neina.
Mano undinėlė.
Viskas gerai.
Gali apžiūrėti.
Radau ją Kartachenos uoste.
Argi ne graži?
Tiesa, tu...
Nesvarbu.
Daugelis taria daug žodžių, o nieko nepasako.
Žinai,
aš netikiu tomis pasakomis apie undinėles, viliojančias jūreivius myriop.
Paimk ją.
Ne, rimtai. Dovanoju.
Čia jau per daug daiktų.
Beveik viskas čia atsivežta iš kelionių.
Žinau, kvaila rinkti visa tai,
bet pažvelk į šią fosiliją.
Įsivaizduoji, kokių nuostabių dalykų ten yra?
Ne!
Kaip žinojai, kad jis ten buvo
visą šį laiką?
Neįtikėtina.
- Šita. - Labukas.
Ją radau mūsų paplūdimyje.
Šiuo metų laiku jų ten pilna.
Nemaniau, kad taip galima.
Man?
Rimtai?
Gerai, ranka čia...
Kaip...
Taip, gerai.
Šaunuolė.
Pirmyn, pirmyn.
Matau tave.
Nagi, bučiuok...
Atsiprašau.
Na...
Aš pasimokysiu.
Man patiko ta tauta.
Jų kultūra, tradicijos.
Šis regionas vadinamas Brazilijos imperija.
O ten - Venesuela,
Kolumbija,
o ši vieta vadinama Moskitų Krantu.
Šie vandenys neištyrinėti.
Nuostabu būtų atrasti vietą, kurios niekas nėra matęs.
O čia
buvo viena mano mėgiamiausių kelionių.
Ten pirkau šį peruietišką patiesalą
kartu su šešiomis staklėmis jų audimui.
Dar viena. Gerai.
Čia mūsų sala.
Mes dabar - šioje pilyje.
O čia - pagrindinis mūsų kaimas.
Mūsų uostas kadaise buvo judriausias šiame krašte.
Tikiuosi, jis dar taps tokiu.
O čia - nuostabi lagūna su mažu kriokliu.
O visa tai - atogrąžų miškas.
Galiu jį parodyti, jei nori.
Gerai.
Nueisime rytoj.
Bet, pone...
Grimsbi, puiku.
Paruoškite mums karietą ryt rytui.
Ar galima jus porai žodžių, pone?
Žinoma.
Jis - ypatingas, tiesa?
Ir ta mėnesiena.
Rytoj visas karietas siunčiame merginos paieškoms.
Mergina! Buvau pamiršęs.
Žinoma, būtinai.
- Suprantama. - Ir primenu, Erikai,
kad mama neleido tau išvykti iš pilies,
- kol nepasveiksi. - Grimsbi, aš sveikas.
Jaučiuosi gerai kaip niekad.
Taip.
Taip, matau.
Manau, vieną karietą galėtume palikti.
Regis, įgijai draugę.
Nagi, Maksai.
Pasimatysim vėliau.
O, ne. Kaip be manęs?
Turiu tik dvi dienas.
Aš - krabas su misija.
Risčia, Kingai.
Aš jau per senas tokiems dalykams.
O, ne! Stok, žvėrie!
Aš dar galiu.
Kas ten joja kartu su princu Eriku?
Ar ten toji mergina, kurią vakar rado?
Taip, Lašana.
Ar karalienė neliepė jam likti pilyje?
Liepė, Lašana.
Ar negausi bart už tai, kad parūpinai jam karietą?
Kokią karietą, Lašana?
Nori pamėginti?
Imk.
Saugokis!
Nagi! Judinkis!
Atleiskite!
Per plauką.
Žmonės! Iš kelio!
- Suk! - Greičiau!
Pala, pala!
Saugokis!
Atsargiai!
Buvo...
linksma.
Aš tuoj...
Aš jums padėsiu.
Patraukim jas.
Štai. Čionai.
Nagi.
Štai taip.
Ačiū, jaunuoli.
Salos uogų?
Ar patinka? Gražu?
- Kokosas! - Duonmedis!
Kokosas!
Šviežio kokoso?
Ne? Nenorit?
Atsigaivinsit.
Ačiū, panele.
Panele, norėtumėte paragauti?
Štai dar ko prireiks.
Galima druskos?
Sveiki, pone.
Prinokęs mangas!
Skrybėlaitę?
Štai kur tu.
Ne. Per didelė.
Gal šitą.
Tropinių gėlių?
Ei! Visi čia!
Na, kaip? Pasibučiavo?
Ne. Romantikos prasme jie abu - lėti it sraigės.
Surask Flaunderį.
Turim paskubinti reikalus.
Gerai, bose.
Nagi, judam, judam!
Šokam, šokam!
Nagi!
Man patinka vakarai.
Kartais gali pamatyt apuoko akis medyje...
Ei!
Ei, atiduok!
Nagi.
Saugokis.
Regis, nuskrido ten.
Viskas gerai?
Ei!
Atiduok mano skrybėlę!
Štai.
Nenorėjau jos pamesti.
Patrauk savo storas plunksnas.
Nieko nematau.
Gerai pavyko, tiesa?
Bet nieko nevyksta.
Laikas bėga, o jie net lūpom nesusilietė.
Manau, metas
mažumėlę paskatinti.
Nereikia, prašau.
- Snape? Tu... - Mi, mi, mi.
Vam čika vam vam
Čika vam vam Čika vam
Vam vam
- Vajė. - Vam
- Čia nusidainavau. - Ne.
Vam Tuoj. Tuoj.
Vam
Baigei?
Vam
Gerai jau, paklausyk.
Arielė neturi suprast, kad mes padedam.
Jei ji mus pamatys, tai išvys.
Ne, reikia veikti gudriai.
Apdorokime princą,
- panaudoję įtaigą. - Gerai.
Ir kaip mes tai padarysim?
Susiliekim su gamtos garsais, kad ji mūsų negirdėtų.
Perkusija.
Stygos.
Pučiamieji.
Žodžiai.
Tu žiūri į ją
Sėdinčią priešais tave
Ji nekalba
Bet ji ypatinga kažkokia
Tu nežinai, kodėl
Bet pabandyt privalai
Tu nori pabučiuoti ją
Taip, tu jos trokšti
Pažvelk į ją, aišku, kad trokšti
Gal ir tavęs trokšta
Berniuk, imk ir paklausk jos
Nori pamėginti?
Tinkamas metas
Dabar pat, šį vakarą
Nagi, pabučiuok ją
Ša la la la la la, vajė
Koks drovus vaikinas
Nebučiuoja jis merginos
Ša la la la la la
Argi ne liūdna?
Kaip gaila, vajė
Jis jos neteks jau greit
Ei, nepersistenk, Snape.
Nė vieno debesėlio.
Matyti Orionas.
Jūreiviai pagal žvaigždynus randa kelią.
Ten - Orionas, medžiotojas.
Ten - Avinas.
Ten - Kasiopėja.
Keista.
O tavo vardo aš nežinau.
Pažiūrėkime. Ar...
Diana?
Ne?
Gal...
Katerina?
Ne, tikrai ne Katerina.
O gal...
Dangus...
Aries?
Aries.
Ari...
Arielė?
Arielė.
Nuostabus vardas.
Užrašytas žvaigždėse.
Dabar pats metas
Plaukiojam mėlynoje lagūnoje
- Berniuk, nagi - Berniuk, paskubėk
Geresnio laiko nebus
Ji netars nė žodžio
Ir ji nekalbės kol tu
Pabučiuosi ją
Ša la la la la la
Nebijok
Nuotaika tinkama
- Pabučiuok merginą - Bučiuok
Nesustok
Neslėpk to Kaip nori
Pabučiuot ją
Plauk valtele
Ir klausykis dainos
Kaip tau dainuojama
"Pabučiuok merginą"
Muzika skamba
Daryk kaip muzika liepia
Turi
Pabučiuot merginą
Turi
Pabučiuot merginą
Kodėl tu
Nebučiuoji merginos
Nagi
Pabučiuok merginą
Nagi
Pabučiuok merginą
Kas čia buvo?
Vos nepasibučiavo.
Per plauką.
Nesuprantu.
Nemaniau, kad toji barakudėlė
suvilios jį be balso.
Kaip tai įmanoma?
Neleisim, kad tai pasikartotų.
Metas Ursulai paimti vadeles į savo čiuptuvus.
Kur jis?
Nagi, turi būt kažkur čia.
Ne!
Niekas nepadeda daiktų į vietą!
Ne! Kur jis?
Ne, ne!
Štai jis.
Radau.
Princas nesupras, kas jam nutiko.
Liko vos vienas saulėlydis,
ir Tritonui galas.
Jis rangysis it kirminas ant kabliuko.
Kur ji?
- Mes nežinom, tėve. - Ji dingo.
Kaip tai dingo?
Mes visur išieškojom.
Jos - nė ženklo. Jos mūsų vandenyse nėra.
Tai paieškokit dar.
Apieškokit Septynias jūras, jei reikės.
- Arielė nedrįstų plaukt į paviršių. - Nė negalvok apie tai.
Nesuprantu. Kodėl jai reikėjo dingti?
Nenutuokiu.
Nesvarbu. Tiesiog suraskite ją.
Ką padariau?
Visi jau miega.
Netriukšmaukime.
- Jo kambaryje visą dieną? - Pala.
- Eik. O, ne. Eik ten. - Nemačiau jo.
- Atsargiai. - Manau, jis ilsisi.
Ar jis vengia manęs?
Ne, jūsų didenybe.
- Ne? - Ne.
Nė kiek neabejoji.
Vengia jūsų? Tai nepanašu į Eriką.
Tuomet kur jis?
Jis neieško tos išgalvotos merginos, tikiuosi.
Ne, jūsų didenybe.
Tuo neabejokite.
Ačiū dangui už mažas dovanas.
Šlapia.
Aš pasidomėsiu.
Jūs turite pati pailsėti.
Taip, turėčiau.
Ačiū, Grimsbi. Labanakt.
Ponia.
Atleisk.
Man nebuvo galima išvykt iš pilies šiandien.
Bet aš džiaugiuosi, kad išvykau.
Tos taisyklės...
Jei atvirai, aš nesu gimęs šioje šeimoje,
ir man šiek tiek nepatogu...
- Sveikas sugrįžęs, ponaiti. - Grimsbi.
Tikiuosi, abiem patiko išvyka.
Taip, patiko. Tiesa?
Taip. Labai patiko.
Ilga diena buvo, panele.
Spėju, turėtume palydėti jus ilsėtis.
Ir išdžiūti.
Taip. Mes irstėmės lagūnoje
ir, bijau, atsidūrėme joje.
Bet kuriuo atveju, labos nakties.
Labos nakties,
Ariele.
Dėl tų karietų, pone.
Deja,
nė viena jų nerado paslaptingosios merginos.
Nerado?
Galiu paklausti,
ar tęsti paieškas?
Grimsbi,
aš tiesiog
jaučiuosi truputį...
Jei klaustumėte mano, seno žmogaus, patarimo,
negalvokite apie tai, kas galėtų būti.
Galvokite apie tai, kas yra.
Labos nakties, ponaiti.
Ei! Pabusk! Pabusk!
Ko?
Girdėjai gandus?
Tavo užpakalio randus?
Ne, apkalbas, gandus
Kas, ką, su kuo, kada Apkalbas
Skraidžiojau aplink Ir girdėjau savom ausim
Tada atskridau perduot jums Ką išgirdau
Pameni tą ežerėlį?
Pameni, kaip dainavau
Vam čika vam vam čika vam
Pamenu.
Taigi, nuo tada
Kuo jis ten vardu? Su plaukais ir marškiniais
- Princas. - Taip, princas
Jis skleidžia užuominas Kad nori
To, kai žmonės Apsirėdo kaip pingvinai?
Ir mėto ryžius balandžiams?
Jie bando nušerti balandžius
Bet tai tik miesto gandai
Pažįstu riebių balandžių
- Snape... - Paklausyk, Sebastianai?
Nugirdau gandus
Paskubėk.
Kai pasakysiu, nustebsi
Taigi, ruoškis, mieloji
Nuo moterų, skalbiančių rūbus
Iki medžiotojo, laidančio strėles
Visi šneka
Kad princas Erikas pasipirš
- Ką? - Kažkokiai nepažįstamajai
Sako, kad jis apsisprendė staiga
- Kam? - Kam? Tu kaip pelėda
- Manau, mūsų mergytei su naujom kojytėm - Ne!
Taip, ir kas galėjo pamanyti
Kad mūsų Arielė taps žmonyte?
Metas ryžiams ir suknelei Ir, kaip ten tas žodis?
Tas, kurį daro lūpomis
Aš turiu tik snapą
Tad aš galiu tik best tau į skruostą
Netikiu.
Ko tyli?
Taip. Tai kas toliau?
Pirmyn, pirmyn!
Geri gandai, tiesa?
Renkis, mergyt.
Prašom už gandus
Mūsų laukia daug darbo iki saulėlydžio.
Apkalbos, apkalbos, ei!
Meldžiu, tegu tai nutinka šiandien.
- Pirmyn, pirmyn - Pirmyn
Apkalbos, gandai
Kas, ką, su kuo, kada Sakiau?
Eime, eime
Reik spėti iki saulėlydžio
Ką? Reik ją paruošti Svarbiai progai
- Taip - Kelk ją iš lovos
Ruoškimės vestuvėms Saulė nelaukia, paskubėkim
Apkalbos
Snape, tu per arti.
Dievaži, puiki žinia.
- Tiesa, Grimsbi? - Taip.
Turiu pripažinti, klydau.
Regis, vis tik radai savo svajonių merginą.
Taip. Kokia staigmena, Erikai.
Ką?
Žinau.
Žinau, jog gal skubame,
bet aš skolingas jai gyvybę.
Atšvęskime.
Šįvakar.
Tu pristatysi savo sužadėtinę dvariškiams.
Mes viską surengsime, tiesa, Grimsbi?
Taip. Jei to to išties nori, Erikai.
Aš noriu?
To norime mes abu.
Kaip miela.
Mums teks gerokai pasistengti.
Išties.
Pradėkime ruoštis šventei. Grimsbi...
Ariele, mergyte.
Kur dingai?
- Ar radai? - Ne.
Triskart apskridau kaimą.
Apieškok dar sykį pilį!
Greit saulė leisis. Turim ją rasti.
Supratau.
Kas tam princui negerai?
Kvepia kažkuo įtartinu.
- Aš neužuodžiu... - Sebastianai!
- Čionai. - Kas?
Ateinu, palauk.
Ko?
Regis, žinau, kur Arielė.
Tai ko mes laukiam?
Pirmyn!
Ariele?
Lik sveika, Raudonplauke.
O, ne!
Viskuo rizikavau
Ir pralaimėjau
Atsidūriau ten, nuo ko viskas prasidėjo
Prie tos pakrantės
Ten pat
Tu paėmei mane už rankos
Sausumoje
Visi supranta
Kad išmesta į krantą Sudaužyta širdimi
Ko man teko atsisakyti Kad būčiau su tavim?
Kur man teko išvykti, kur nieko nepažįstu?
Ką darai, vaikeli?
Negali taip lengvai pasiduoti.
Tai kažkoks nesusipratimas.
Aš mačiau jus abu.
Jūs sutverti vienas kitam.
Štai kur tu.
Visur ieškojau.
Maniau, kad radau tave pagal balsą.
Bet pamačiau, kad ten - ne tu.
Ten ji!
Bet ne ji...
Veidrodyje, tik ji turėjo...
Ji turėjo tavo balsą!
Ką čia šneki?
- Nesupranti, ką sakau? - Ne!
Princą apgavo.
Ta mergina iš tiesų - Jūrų ragana.
Neabejoji?
Aišku, kad ne!
Ar aš kada klydau?
Kada tai buvo svarbu?
Ką darysim?
Turim kažko griebtis,
kol princas Erikas nevedė tos čiuptuvuotosios.
Taip, mergyt, pirmyn!
Flaunderi, plauk pasakyti Jūrų Karaliui, kas nutiko.
Jis turi viską žinoti.
Gerai.
Ką man daryt?
Tu nunešk mane į pilį.
Turim sugalvoti, kaip uždelst sužadėtuves.
Išties ypatinga.
Didvyriškumas - pernelyg stiprus žodis,
bet aš iš tiesų išgelbėjau Eriką.
- Juk taip pasielgtų kiekvienas. - Žinoma.
- Grimsbi. - Ponaiti.
Nematėte Arielės?
Tarnaitės sakė, kad ji anksti ryte išėjo.
Išėjo?
Galima ją suprasti, Erikai.
Aš nesuvokiu. Tai taip nepanašu į tave.
Nesu tikras, ar pats suprantu.
Aš tik norėjau...
- Maniau, jei... - Erikai.
Ačiū.
Aš nebežinau, ko norėjau.
Dar truputį!
Kai duosiu ženklą, išmesi mane!
- Supratai? - Supratau.
Ne, idiote...
Teks veikti vienai.
Mielasis,
jis - mano motinos.
Norėčiau, kad jį turėtum.
Tavo laimė man - viskas.
Jūs labai mielas.
Atsiprašysiu minutėlei.
Sėkmės.
Erikai.
Koks gražus.
- Kas... - Žiedas.
Žiedas. Aš pamečiau...
Ar nematėte žiedo?
Nematėte žiedo?
Nematėte?
Atstok, šlykštus paukšti!
Padėkite! Mane užpuolė!
Ariele!
Ariele, ieškojau tavęs.
Kas ji?
Ką tu darai?
- Grimsbi, paleisk mane! - Ponaiti!
Patraukite ją nuo manęs!
Ji pamišėlė!
Kas vyksta?
Ariele, liaukis!
Šalin!
Ariele.
Taip.
Tai tu.
Kaip aš nesupratau?
Nesuprantu, kas man užėjo.
Ji tave užkerėjo.
Pasitrauk nuo jos!
Erikai, noriu, kad žinotum...
Ak, bučiuokitės!
- Noriu, kad žinotum viską. - Niekas nesvarbu dabar.
Ne!
Gerasis Dieve. Ji - jūrų padaras.
Per vėlu!
Nesiartink!
Nutilk!
Erikai!
Erikai, ne.
Tai jūrų dievų darbas. Aš tave įspėjau.
Jų pasaulis - blogis.
Erikai, palauk! Erikai!
Ką darai? Paleisk mane!
Tai jau ne. Tu pažadėjai, pameni?
Bučinys per tris dienas.
Ar prisimeni?
Taip ir maniau.
Teks su tuo susitaikyti, panelyte.
Ursula!
Paleisk ją.
Pamiršk, vyresnysis broliuk.
Ji dabar - mano.
Supranti?
Ji man davė pažadą.
Krauju.
Jo nebesulaužysi, net ir tu.
Atleisk man, tėve. Tai mano kaltė.
Kam tau mano duktė?
Niekam.
Man reikia tavęs.
Noriu, kad tu kentėtum taip, kaip aš kentėjau visus šiuos metus.
O Jūrų Karaliaus duktė -
vertinga prekė.
Vargšė nelaimėlė.
Laikykit ją, berniukai!
Nepatarčiau.
Šokiruoja, tiesa?
Aš visada išmaniau mainus.
Gal susitarsim ir dabar?
Kiek verta tavo mažoji mylimoji Arielė?
Jis dabar - mano.
Ne!
Tėve!
Pabaisa!
Nekvailiok, pasipūtėle!
Tu bejėgė prieš...
Tu už tai sumokėsi.
Laikykit jį!
Atsisveikink su savo žmogiška meile.
Ne!
Mano vaikučiai!
Erikai!
Plauk į krantą. Ji tave užmuš!
Aš tavęs nepaliksiu!
Taip!
Duok ranką!
Greičiau!
Saugokis!
Dabar aš - Jūrų valdovė,
ir visi prieš mano galią - bejėgiai!
Ne!
Tiek tos tikros meilės.
Viso gero, širduk.
Atidavei savo gyvybę dėl manęs.
O tu ją man atkovojai.
Aš koviausi ne viena, tėve.
Su manim kovėsi Erikas.
Svarbu tik tai, kad esi saugi savo namuose.
Čia tavo vieta.
Ponaiti, prašau!
Mums reikia laivo.
Grimsbi, turim ją surasti!
Ir kas tada?
Kas tada, Erikai?
Brangusis.
Buvai teisi.
- Ieškojau išgalvotos merginos. - Ne.
Ne, aš klydau.
Ji buvo labai tikra.
Kaip ir tavo jausmai jai, aš tai dabar matau.
Tiesiog
mūsų pasauliams nelemta susijungti.
Sebastianai!
Jūs juokaujate?
Taip, jūsų didenybe.
Aš visada stengiausi dėl savo tautos gerbūvio.
Taip, jūsų didenybe.
Ir savo dukterų.
Iš tiesų, jūsų didenybe.
Padariau viską, kad ji būtų laiminga.
Ne visai.
Ji nori kitokio gyvenimo, nei jai paruošiau.
Ji mėgino jums tai pasakyti, jūsų didenybe.
Bet tuomet nebegalėsiu jos apsaugoti.
Kaip aš visada sakau,
vaikai turi laisvai rinktis savo gyvenimo kelią.
Ar tikrai taip visada sakai?
Kažką panašaus.
Tuomet lieka viena problema.
Kokia gi, jūsų didenybe?
Aš labai ilgėsiuosi savo mažylės.
Šaunuolis. Nagi.
Dar?
Maksai?
Būkit palaiminti.
Puiki žinia, taip.
Kas tai, Grimsbi?
Karalienė norėjo jus smagiai išlydėti, ponaiti.
Ačiū, jūsų didenybe.
Ne. Ačiū tau.
Nors nemėgstu atsisveikinimų, vis tiek turime ką švęsti.
Mūsų pasauliai ilgai nesuprato vienas kito.
Jūsų santuoka žymi naują mūsų visų ateitį.
Taip. Pradžia.
Taigi,
eik
ir pakeisk pasaulį,
ar ką ten turi padaryti, kad nebūtume atsilikę.
Nepažįstu savo mamos. Ką jai padarei?
Keliaukite.
Ar nusprendėte, kur pirma vyksit?
Į nežinomus vandenis.
Gerai!
Undinė ir žmogus.
Kas galėjo pagalvoti?
Pažiūrėk, kas čia.
- Mes kai ką tau turime, Ariele. - Žinoma.
Tai, ko vos nepametei.
Kur ji?
Tu tupi ant jos paukšti.
Mano undinėlė.
Pasaugokit ją.
Tikiuosi, ji neatneš jums tiek bėdų, kiek man.
Ar buvau teisi dėl tų tiesiašukių?
Taip, Snape, buvai teisi.
Juk greit grįši,
- tiesa, Ariele? - Žinoma.
Grįšiu iki kito Koralinio Mėnulio.
Tik šįkart nevėluok.
Pasiruošusi?
Taip.
Aš pasiruošusi.
Mano dukrele.
Erikai.
Ačiū, kad išgirdai mane.
Tau nereikėjo atiduoti balso tam, kad būtum išgirsta.
Bet aš dabar klausau.
Aš visada tau padėsiu.
Mes visi padėsim.
Aš tave myliu, tėve.
Jūros dumbliai - žalesni Svetimam vandeny
Svajoji ten patekti Bet žiauriai tu klysti
Čia, vandenyno dugne
Nuostabūs dalykai supa tave Ko dar nori?
Jūroje Jūroje
Geriau ten kur šlapiau
Patikėk manim
Ten, sausumoj jie dirba visą dieną
It vergai saulėj kepa
O mes čia sau plaukiojam
Jūroje
Čia visos žuvys laimingos Nes bangose jos supas
O ten žuvys liūdi Nes jos plaukioja akvariume
Bet joms dar pasisekė Nes būna ir blogiau
Jei bosas išalksta Spėk, ką atneša jam lėkštėje
O, ne Jūroje
Niekas mūsų nemuša Nekepa ir nevalgo
Tešloje
Nes mes - žmonių maistas Jūroje mes laisvi
Neturim bėdų Gyvenimas pilnas burbulų
- Jūroje - Jūroje
Jūroje
- Jūroje - Taip, vaike.
Gyvenimas smagus čia Šokam ir dainuojam
- Natūraliai - Natūraliai
Net ir sterkas, ir raja Ima žaisti, jei to nori
Nuotaika puiki Juk pati girdi
Jūroje
Žiūrėk.
Tritonas groja fleita Karpis - arfa
Plekšnė - bosu Puikiai skamba
Ešerys pučia dūdą Šapalas - tūbą
Jūrinė plekšnė - soulo grafienė
Taip! Groja net raja Lydekos - gitaromis
Upėtakis varo roką Juodžuvė dainuoja
Stintos ir šprotai Irgi nesnaudžia
O dygliažuvė pučia!
- Taip! Jūroje - Jūroje
- Jūroje
Kai sardinės ima šokt
Tai kaip muzika
O jie ką turi?
Vien tik smėlį
O mes - kietą vėžiagyvių grupę Taip!
Moliuskai čia Džiazuoja kaip patrakę
Jūroje
Visi šliužai Varo bliuzą
Jūroje
Visos sraigės Linksmai raivos
Todėl smagiau čia Vandenyje
Mums geriau Dumble saugiau
Jūroje
Vertė Egidija Namavičė