„...LEČ MOŘSKÉ VÍLY NEMAJÍ SLZ,
A TAK TRPÍ JEŠTĚ MNOHEM VÍCE.“
- HANS CHRISTIAN ANDERSEN
MALÁ MOŘSKÁ VÍLA
Pozor!
Harpuny!
Připravte sítě!
- Než ji vytáhnem, radši ji zabijem! - Kde je?
Počkejte.
Ta je ale mrštná.
- Podej mi další! - Uplave nám!
Ona se na tebe usmála.
Netrefil jsem ji.
- Tamhle je další. - Další!
Hej!
Uhněte! Zpátky!
Co to děláte?
- Je tam siréna! - Siréna?
Otevři oči!
Co tě to napadlo?
Tohle jsou zrádný vody.
A navíc nebezpečnej čas.
Dnes v noci bude úplněk.
A při něm svolává král moří svoje dcery, aby svým zpěvem
vábily chlapy do náruče smrti.
- Tomu věříš? - Jo.
Ani ten nejsilnější jejich kouzlu neodolá.
To je jen pověra.
Zpátky do práce!
- Jdem. - Vidíte to?
Co jako, Hawkinsi?
Lehce nás stočil boční vítr. Toť vše.
- To je dílo krále moří. - Pomoz mi.
Stáhl by nás pod hladinu, kdyby mohl!
- Zrychlíme! - Spustit hlavní plachtu!
Lano zajištěno.
Kde je princ Erik?
Na přídi, sire Grimsby.
Eriku!
Co tam vyvádíte?
Ihned se vraťte!
Nemusíte se o mě pořád strachovat, Grimsby.
Možná jsem sobecký,
ale nechci královně vysvětlovat,
že mi její syn padl přes palubu.
A k tomu o svých narozeninách.
To vypadá na španělskou galeonu. A míří k pevnině.
Poplujeme za ní.
Zjistíme, co prodávají.
Naše loď je naložená k prasknutí.
Celých sedm týdnů riskujeme svoje krky.
Dneska poplujeme domů.
Eriku.
Poslechněte.
Musíte být opatrnější.
Opatrně, Grimsby!
Mé dcery ze Sedmi moří.
Zprávy z vašich vod jsou mi vítány.
Tamiko, Perlo...
Jak rád vás vidím.
Caspio, Indiro,
mé srdce se raduje, že tu jste.
Malo,
Karino...
Kde je Ariel?
Sebastiane!
Měl ses postarat, aby tady byla.
Já se snažil, Veličenstvo.
Ale je s ní těžké pořízení.
Hned ráno jsem jí to připomněl.
Co víc chudák korýš udělat má?
Najít ji.
- Ano, Veličenstvo. - Ano.
Už plavu.
„Ano, Veličenstvo, už plavu, Veličenstvo.“
Kde ji mám hledat?
Snad postačí prošmejdit jen jeden oceán.
Kde, holka, jseš?
Takhle daleko od paláce bychom být neměli, Ariel.
Vraťme se.
Jak to funguje?
Poplav, Ariel. Prosím?
Šupinko, bojíš se jak potěr.
Já nejsem potěr!
Teď už jsme vážně daleko!
Počkat.
Co to je?
Ten vrak tu vidím prvně.
Poplav.
Ariel! Počkej na mě!
Takhle rychle plavat neumím.
Vidíš to?
Ta loď musela být bitevní nebo tak něco.
Bezva.
A teď už plavme pryč.
- Máš nahnáno? - Já?
- Já nikdy. - Dobře.
Tak tady hlídej, kdyby se objevil žralok.
Tak jo.
Cože?
Ariel, počkej!
Vážně by tu mohl být žralok?
Šupinko.
Podívej.
To je ale maličký trojzubec.
Jsem král Šupinka. Pán Sedmi moří!
To by mě zajímalo, na co to lidé potřebují.
Rudla nám to poví.
Ta ví všechno.
Uklidni se.
To je jen zrcadlo.
Jen klid.
Nic se nám tady nestane.
Šupinko, pozor!
Šupinko!
Jsi v pohodě?
Jasně.
Už jsem viděl i větší žralouny.
Hlavní je neutíkat.
Musíš ukázat, kdo...
Vrať se, Šupinko. To je jen Rudla.
Ariel. Čau holka, jak je?
Promiň, lovila jsem si sváču.
Máme další poklady.
Jo. Byli jsme ve vraku lodi.
A bylo to děsuplný.
Lidský cetky.
Tak uka.
Uka.
Máš tušení, co to je?
Teda.
Todle...
Todle... Jo.
Todle je velká vzácnost.
Co je to?
Je to...
Je to vejvrtčeska.
- Vejvrtčeska? - Jo.
Lidi se tudlenctim vrtaj ve vlasech.
Taglenc to zavejvrtáš,
vejvrtneš, o pár vlasů přijdeš,
ale docílíš tak umělecky hodnotný konstelace vlasů,
po který lidi šílej.
Vážně? To bych chtěla vidět.
- Ne. - Šupinko.
Víš, že to nejde.
Tvůj tatík tě nepustí na hladinu, co?
Ne, zakázal to.
Všechny lidi má za barbary.
Až tak zlý nejsou.
Pokud nejsi kokosák.
Ty nesnášej.
Jakmile se k nějakým dostanou,
rozsekaj ho na kusy, jen tak. Jsou divný.
- A co je tohle? - Ariel!
Hledám tu holku přes půl oceánu.
Ariel!
Sebastiane!
- Promiň. - Ariel!
Co děláš tam nahoře?
Zase jsi s tou ptačicí, co neví, jestli lítat, nebo plavat?
Hele!
Tak se zdá, že jsi dočista zapomněla, že je dneska úplněk.
Ale ne!
Ale jo!
Setkání dcer krále Tritona,
kde jedna chybí.
To mi otec neodpustí!
- Promiň, už musím. - Jo.
Jen plav, já letím.
Musím na vzduch.
Jo, plav rychle, princezničko.
Ať se nezpozdíš na papínkovu sedánku.
Možná se přidám.
Počkat. Jaká to smůla.
Zdá se, že starší bratr zapomněl pozvat tetičku Uršulu.
Už zas.
To já bych měla pořádat večírky, a ne čekat na pozvánku.
To byly hody, když jsem žila v paláci!
A co je ze mě teď? Černá běluha rodiny.
Strádající pro nic za nic.
Zapuzená, vyhnaná, napůl z toho šílená,
už 15 let zalezlá v týhle temný díře.
Zatímco můj bratříček a ty jeho nány vesele oslavují.
Však já jim dám důvod k oslavám.
Konečně jsem odhalila bratříčkovu slabinu.
Jo.
Tu zrzku fascinujou lidi. A to je možná ta chyba,
na kterou čekám.
Taková nezodpovědnost.
Tvé sestry jsou tady pouze při úplňku.
Umíš si představit, že by se některá nedostavila?
Ne. Máš pravdu.
Omlouvám se.
Ariel za to nemůže.
Byli jsme na průzkumech a šel po nás žralok a...
Žralok?
Tys byla na tom vrakovišti?
To jsou nebezpečné vody.
Nemusíš si o mě dělat starost.
Ale musím, maličká.
Musím a dělám.
Jsi posedlá lidmi. To musí skončit.
Chci se o nich dovědět víc.
Víš vše, co je třeba.
Nevím o nich skoro nic.
Nedovolíš nám vyplout na hladinu.
Proč musíš být tak tvrdohlavá?
- Jsi celá svá matka. - Asi jsem po ní.
Ano, bláhová, protože tě okouzlil lidský svět.
- Kdyby ses mě snažil pochopit... - Já se snažil.
Zkoušel jsem tě pochopit a dlouho.
Ale dokud žiješ v mém oceánu, budeš poslouchat.
Je ti to jasné?
Děti. Podáte jim šupinu a ukousnou vám ploutev.
Nebyl jsem moc přísný?
Určitě ne.
Jak vždycky říkám:
„Děti musí své rodiče poslouchat.“
Pravda pravdoucí, Sebastiane.
Má Ariel musí být pod stálým dozorem.
Rozhodně.
Někdo ji musí hlídat.
A to pořád. Ve dne v noci.
A ty jsi ten nejpovolanější.
A já jsem...
Počkat. Cože?
Ne, já sloužím vám, Veličenstvo, jako ctěný majordomus.
Nejlépe mi posloužíš tak,
že dáš pozor na mou dcerku.
- Ale já... - Ano?
Alou.
Plav.
Ano, Veličenstvo.
Do čeho jsem se to jen namočil?
Jsem vzdělaný korýš.
S rozhledem.
Jsem snad hlídač?
Měl bych radit králi,
a ne někde nahánět paličatou puberťačku.
Ariel, ty jsi smutná?
Vůbec mě neposlouchá.
Nejsem jako on. Vnímám věci úplně jinak.
A já...
Nechápu, proč by svět plný
tak báječných krás měl být zlý.
Koukni se sem, co ještě chtít?
Z pokladů všech mám, co chtěla jsem mít
Můžeš si říct, ta se má
Vždyť nic už jí nechybí
Koukni se tam, ten třpyt a jas
Kolik je v mořích všech divů a krás?
Ty tam jsou tvé pochyby
Jasně, nic jí nechybí
Různých cetek a tretek mám stovky
Možná bude jich spíš na tisíc
Chceš si taky vybrat?
Dám ti všechny
No tak ber
Co já s tím?
Já chci víc
Žít u lidí, blíž je poznávat
Dívat se zblízka, jak sálem tančí
Zkusit si tam městem...
Jak tomu říkaj? Jo, jít!
Jen s ploutví vážně se nedá stát
Nohy chci mít, které pevně kráčí
Mumrajem všech hlavních...
Jak to slovo je?
Tříd
Tam toužím plout, poznat ten kraj
Na slunci žít, to musí být ráj
Volnost chci mít a konečně být
Vám lidem blíž
Jen na pár chvil
Se vzdát světa víl odvahu sbírám
Byl by to sen
Třeba jen den se na břehu hřát
Věřím, že zem dá štěstí všem
Tam dcery nemusí se vzpírat
Dost už snění, chci to změnit
Přestat se bát
Otázek mám víc než na tisíc
Chci se ptát lidí a hledat v knihách
Proč umím jako plameny...
Jak to říct?
Vzplát?
Nechci se vzdát
Svůj svět už znám
Obrovskou touhu v sobě teď mám
Dál nejen snít
Konečně být
Vám lidem blíž
Ariel!
Ne!
To ne!
Co to ta holka zas tropí?
Já znám stovky příběhů z těch zrádnejch vod
Směr nám dej, napnem plachty Hej hou! Hej hou!
Zkus vílám se vyhnout, než stáhne tě proud
K temné hloubce tam pod hladinou
Kdo je u tebe starej?
Já z vás nejlíp vím, kdo je všech moří král
Směr nám dej, napnem plachty Hej hou! Hej hou!
Co sám ve své moci i oceán má
V temné hloubce tam pod hladinou Hej hou!
- Stačí! - Hej hou!
Díky, pánové.
Vždyť jen tancujeme.
Ale jděte. Má narozeniny.
No tak, Grimsby.
Copak se nemohu trochu pobavit?
Jako ostatní?
Vy, sire, nejste jako ostatní.
Měl byste se přestat s posádkou tak družit.
- Jsem jeden z nich. - A měl byste...
se začít chovat jako náš budoucí král.
Tak jako se choval můj otec?
Žít odříznutý od světa?
Eriku, vy víte, jak to myslím.
Když vás před 21 lety moře vyplavilo,
král s královnou neváhali a přijali vás za vlastního.
- Teď, když jste plnoletý... - Maxi.
Maxi!
Co to tam máš? Pojď sem!
Pojď.
- Běž. - Teď, když jste plnoletý,
spočívají vaše povinnosti doma.
Váš otec by si to tak přál.
Ano, uvěznit se v hradu v odloučení a mít strach.
To nezvládnu.
- Odůvodněný strach není na škodu. - Neposloucháte.
Chci být úplně jiný vladař.
Proto podnikáme tuto plavbu. Což nechápete?
Vůči světu musíme být otevření.
Jen tak zajistíme našemu ostrovu růst.
Eriku, příliš riskujete.
Nedokážu to vysvětlit.
Mám to v krvi.
I teď...
Cítím, že mě něco vábí ven do světa.
Žene se na nás bouře.
- Blíží se bouřka! - Bouře!
Všichni na svá místa!
- Připevněte náklad! - Rozkaz!
Přivázat náklad!
Rychle k plachtoví!
K pumpám!
Skasat hlavní plachtu!
Skasat plachty, spustit ráhna!
Máme moc plachet!
Spustit kosatku!
Skasat všechny plachty!
Honem!
Spustit ráhno. Pozor!
Chlapi!
Hoří!
Všichni na levobok!
Do záchranných člunů! Opusťte loď!
Opusťte loď!
Zachraň se, kdo můžeš!
Do vody! Skoč!
- Dělej! - Skoč!
Do vody! Skákej!
Skoč!
Podej mi ruku.
Chyť se!
Polez! Dobrý?
Max.
Tak pojď, hochu. To je ono.
Ty to zvládneš.
Plav k nim.
Poplav sem!
- Maxi! Poplav! - Jsi šikula!
Mám tě.
Polez, Maxi.
A jsi tu.
- Držím tě. - Eriku!
Ale ne.
Slez ze mě, ty trubko!
Ahoj. Tebe bych tu nečekala.
A už vůbec bych tu teda nečekala ji.
Teď mě poslouchej.
Králi o tom ani nepípneš.
Zapomeneme, co se tu stalo.
Slyšelas mě?
Jo.
Ty nemukneš, já nemuknu.
A ze mě nebudou krabí tyčinky. Jasan?
Jasan.
Cos to říkal?
Jsem mrtvej krab.
Jen na pár chvil tě mít nablízku
Kéž bych tak dál mohla být tu s tebou
Uvidím snad oči tvé na mě se smát?
S tebou chci jít
Poznat ten kraj
Na slunci hřát se ve dvou je ráj
Dál v sobě mít
Ten zvláštní klid
Že jsme si blíž
Propátrejte zátoku.
Rozkaz!
Buďte bdělí!
Něco tam vidím!
Za mnou, chlapi.
Tam! Na pláži!
Tady je!
Poběžte.
Dýchá?
Je naživu.
Zpravte královnu!
- Veď nás. - Honem.
Zpátky do hradu.
Běžte napřed.
Odchod!
Pohněte!
Není to sen
Vážně se zdá
Že ten náš příběh začátek má
Jistě to vím
Čím dál tím blíž
K vám lidem mám
Ne.
To je až moc snadný!
Ta naivka nejen, že miluje svět lidí,
teď si našla i šamstra.
Až tohle zjistí papínek.
To bude vlnobití.
Ta holka se sama lapí do mých chapadel.
A pak si z ní udělám figurku ve svý hře
a nakonec Tritona připravím o moc,
kterou jsem měla vládnout já.
Tak jo.
Dobře.
Když na to taťulda král nepřijde, bude všechno v cajku.
Přece mu nevyzvoníme, že toho člověka zachránila zpěvem sirény.
Jen musím Ariel najít a dostrkat ji domů.
Tak...
Většinou bejvá někde tady.
Jo, tady to je.
Musím na ni vyrukovat přísně,
aby pochopila, že je to jen mámení,
a aby ho časem úplně pustila z hlavy.
Ariel!
Sebastiane, jak jsi mě našel?
Co je zase tohle?
Co tady vyvádíš s tím...
s ním?
Není překrásný?
Vidíš ten toužebný výraz?
Co ty víš o toužení?
Kde se tady vzal?
Je z toho vraku.
Našla jsem ho u útesu.
Jistě je tam mnohem víc.
Ne! Ariel!
Dítě, hned se vrať!
Ariel!
Tý posedlosti lidma se musíš zbavit.
Nejsem posedlá.
Já jsem korýš a ne slepýš.
Já tě před tím ztroskotáním viděl.
Cože?
Tvůj otec si přeje, aby ses od lidí držela co nejdál!
Ale proč?
Ty víš proč.
Já už vím, že se jich vůbec bát nemusíme.
Sebastiane, kdybys to tak nahoře viděl.
Tu loď poháněl vítr a obloha plála ohněm.
Tak jo, poslouchej mě.
Lidskej svět je děs.
Žít pod hladinou je mnohem lepší, než žít ve světě lidí tam nahoře.
Je známo, že nejvíc láká
Co nemůžeš sama mít
Než zblízka tě zklame dálka
Nech snů, co ti berou klid
Tak dívej se se mnou kolem
Pojď všem zdejším krásám vstříc
Svět zázraků tady dole
Ti dá štěstí mnohem víc
Pod hladinou
Máme tu hody, rostem jak z vody
Tempa nám jdou
Proč u lidí se v práci dřít?
Na slunci denně otročit?
Když jako floutci můžem jen plout si
Pod hladinou
Všem líp se tu u nás žije
Vždyť můžou si volně plout
Když srovnáš to s akváriem
Tam nedá se vůbec hnout
I tak ti v něm kliku mají
Stát může se horší věc
Když pán řekne, že se nají
Co tak asi bude péct? Ó, ne!
Pod hladinou
Nestává se to, že si tě spletou
S potravinou
Lidi tě hoděj na horkej tuk
Nestačíš říct jim ani muk
Spíš než se smažit chcem hrátky zažít
- Pod hladinou - Pod hladinou
- Pod hladinou je fajn - Pod hladinou
Přátelé zdejší rádi ti zlepší náladu zlou
Náladu zlou
Rejnoky honí jeseter
I můj kámoš koník zná dost her
Náš svět je hravý Každý se baví
Pod hladinou
Sleduj.
Jak rak válí rock
A tresky zas jazz A ďas zpívá bas
Má hlas jako kněz
Houf ryb točí klip
A pstruh ztrácí sluch
Když bloud tuleň zkouší dout
Jó, zní scat od krevet
A blues od medúz Jen hejk dal si brejk
Teď má trochu skluz
A čtverzubce šprot, když hrát nutí z not
Tak tváře nafouknou!
- Jé, pod hladinou - Pod hladinou
- Pod hladinou
V podání šneka právě tě čeká
- Báječná šou - Báječná bude šou
- Co ještě chceš? Že z písku hrad? - Z písku hrad
Tak stav a náš big band bude hrát Jo!
Velký i malý v kapele válí
- Pod hladinou - Pod hladinou
I každej sumýš jamovat umí
- Pod hladinou - Pod hladinou
Proto i sledi málokdy sedí
Kdo žije v moři, nadšením hoří
Pro žádnou rybu nemá to chybu
Pod hladinou
Jo
Hej, Ariel?
Tu holku by měl někdo přivázat za ploutev.
Neříkejte, že Erik stále básní o té dívce, která ho zachránila.
Obávám se, že ano.
A to ztroskotání? Zemřel někdo?
Nikdo, Veličenstvo.
Díky bohu za to.
Tak tak.
Velice mne znepokojuje ta jeho neposednost.
Že podniká ty nebezpečné plavby.
Eriku, posaď se.
Už jste našli tu dívku?
Nejprve posnídej.
Hledali jsme ji.
Ale nikdo tam nebyl.
Moře tě vyplavilo dřív, než jsi omdlel.
Byla tam. Zachránila mě.
Posaď se, Eriku.
- Nemám hlad. - Mám o tebe starost.
Jsi jak vyměněný.
Propátrali jste okolní ostrovy?
- Ne všechny. - Udělám to sám.
Neuděláš.
Dokud se nezotavíš, hrad neopustíš.
Zotavím se, až ji najdu.
Nedovolím, aby se stala záminkou pro další plavbu.
Abys riskoval život pro mrzké dobrodružství.
„Mrzké dobrodružství?“
Navazuji vztahy s jinými, abychom udrželi krok.
Na poslední cestě jsme vyměnili naši třtinu za 20 beden chininu.
V Evropě jím léčí malárii.
A kde je těch 20 beden teď?
Na mořském dně.
Kolik ztroskotání evidujeme za letošní rok?
- Šest, Veličenstvo. - Slyšel jsi to?
- Ovšem. - Bouře, hurikány.
Bohové moří jsou proti nám.
Kolikrát ti to mám opako...
Podemílají nám zemi pod nohama.
Stahují ji zpět do oceánu.
Kdyby mohli, tak nás zabijí.
To je nesmysl.
Vážně?
Zapomněl jsi snad, že tě moře vyplavilo na troskách lodi?
A nyní jsi při dalším ztroskotání téměř zahynul.
Nemůžeme stále pokoušet osud.
S tím je konec.
Jak to myslíš?
Tak, že tě
tvé povinnosti vážou sem.
Žádné další plavby
a žádná nadbíhání neexistujícím děvčatům.
Celý život toužím najít volnost ve vlnách
Zatím jsem jen obětí svých snů
Jak v bludném kruhu kroužím Dost mám těch marných snah
Jak z hlavy vymazat hlas tvůj
Stejně jsem víc
A víc
Zmámený písní tvou a
V tvých neznámých vodách
Dál chci s tebou plout
Když jsem ztrácel dech
Marně hledal břeh
Tys mi sílu spěchala vrátit
Teď zem zas pevnou cítím
Proč dál jsem ztracený?
Věčně sám v těch zrádných vodách Tak vrať se
Prosím
Kdo jsi, zatím nevím Kde se skrýváš, netuším
Ale z písně tvé znám přesně každý tón
Proudí ve mně sem a tam a všechno přehluší
Splnit umí přání milión
Úsměv tvůj
Vrátil smysl všem dávným snům
Chci plout v neznámých vodách
Dál doufat v setkání
Do všech stran se dám, moře prohledám
Vím, že nic mi v tom nezabrání
I když pevnou zem zas cítím
Tak srdcem zůstávám
S tebou ve vlnách
Jak siréna vábíš mě
Dál k neznámým vodám
A já se v nich ztrácím
Aspoň jedna z cest musí k tobě vést
Dny dál plynou, loď moře brázdí
Den za dnem stejně doufám
Že zpátky se vrátíš
Já se nechci vzdát
Klidně ke dnu se nechám stáhnout
V těch záhadných vodách
Tak vrať se
Čekám dál
Ariel, můžeš mi pomoct?
Ariel!
Ano, ovšem.
Jak to jen rozmotáme?
Mají ti lidé vůbec ponětí, jaké škody ty vraky působí?
Myslím, že ty vraky vůbec nechtějí.
Jsou bezohlední, Ariel.
Potrvá tisíce let, než ten korál doroste.
Vyhubili skoro všechno mořské kapradí.
Vyhubili by i nás, kdyby mohli.
Ne. Všichni nejsou takoví.
A jak to víš?
Nikdy jsi žádného neviděla.
Když matka zemřela, bylas malá.
Otec nám pak zakázal vyplouvat na hladinu.
Chci jen říct, že tak jako my nejsou všichni lidé stejní.
Co je zase s lidmi?
- Jen říkám... - Hleď, co způsobil jejich vrak.
Dostali, co zaslouží.
Jsou to ty nejhroznější bytosti.
Špiní naše vody,
ničí útesy
a nemají cit pro harmonii vztahů v oceánu.
Nejsou jediní, kdo nemá cit pro harmonii vztahů.
Ariel, kam to...
Co se to s ní děje?
Je ve věku, kdy už
nechce trávit čas se staršími sestrami.
Přesně tak. Vzpomeňte si na mě.
Na to zapomenout nelze.
Kdo je asi ten šťastlivec?
Váš krab, Veličenstvo.
Předstup, Sebastiane.
Klid, Sebastiane.
Pamatuj, že lež má krátký nohy.
Tak dělej dlouhý kroky.
Ano?
Ano, Veličenstvo?
Sebastiane,
všiml sis, že se Ariel poslední dobou chová nějak podivně?
Podivně, pane?
Je zasněná, roztržitá
a často se toulá.
Nevšiml sis toho?
No,
ani nevšiml.
Nemám ponětí, že by...
Sebastiane...
Poznám, když přede mnou něco tajíš.
Já něco tajím?
Něco o Ariel.
O Ariel?
Je má dcera zamilovaná?
Já se jí snažil stopnout!
Já jí říkal, neplav na hladinu!
A drž se dál od lidí!
- Od lidí? - Když jsem ji viděl...
Od lidí? Kdo tady mluví o lidech?
Jen si to uložím a vrátíme se.
To ne!
V tom vraku je spousta krásných věcí.
Nemáme jich už dost?
Ale Šupinko. Sotva jsme začali.
Takže...
Tys mě neposlechla?
Vyplula jsi na hladinu.
Ztroskotala loď.
A jeden muž se topil. Zachránila jsem ho.
Mělas ho nechat utonout.
Jsou to barbaři.
To nemůžeš vědět.
Zabili tvou matku.
Já vím.
Ale
udělal to jeden.
Proč viníš všechny lidi?
- Matka by... - Ne!
A dost. To už stačí.
A Erik s tím neměl co dělat.
Erik?
Copak ses dočista pomátla?
Musel bys ho poznat, otče.
Je moc milý a laskavý...
Je to člověk!
- Ty jsi mořská víla! - Ano.
Ale to z nás nedělá nepřátele.
Přísahej, že už se s ním nesetkáš.
- To nejde. - Slib mi to, Ariel!
Nechci ti lhát, otče. Nemůžu.
Pak tě musím přesvědčit jinak!
Ne!
Prosím!
Otče, ne.
S tímhle je konec!
Prosím. Přestaň!
Je to pro tvé dobro!
Otče, ne!
A už se nevzdaluj.
Ariel.
Já...
Nech mě být.
Nebohé dítě.
Chudinka naše malá.
Ten ale umí běsnit.
Myslí si, že je vševědoucí.
Kdo je tam?
Mě si pamatovat nemůžeš.
Jsem tvá teta Uršula.
Ta mořská čarodějnice?
Kdože?
Co ti o mně tvůj otec napovídal?
Že ráda rozdmýcháváš spory mezi lidmi a mořskými vílami.
Takhle ti to řekl?
Nejsem ani zpola taková.
Chci ti jen pomoct.
Nepotřebuji pomoc.
Jak myslíš, dítě.
- Počkej. - Ano?
Jak bys mi mohla pomoct?
Ariel?
Kampak to pluje s těma slizkejma podvodníkama?
Plavem.
Pojď dál.
Jen pojď, dítě.
Přece nezůstaneš na půli cesty.
To je nezdvořilé.
Promiň mi tu agresivní předzahrádku.
Já si tohle místo nevybrala, vážně ne.
Tvůj tatík byl nefér k nám oběma.
Vše, co my dvě děláme, by rád řídil.
Dá se říct, že jsme na tom stejně.
Vůbec se nezdáš taková, jakou tě otec vykreslil.
Neříkej?
Mezi námi byl vždy boj.
Rybí rivalita.
On vždy dostal, co chtěl, a co mám já?
Nic! Nulu! Ani prd.
Taky to znáš?
Vím, co si prožíváš, věř mi.
A vím, proč jsi tady.
To nevím ani já.
Ale víš.
Už nějaký čas tě pozoruju.
Toužíš být ve světě tam nahoře.
Odjakživa ses o něj zajímala
a teď jsi tam nechala srdce.
Jak to myslíš?
Jsi tak mladinká.
Což nechápeš?
Vy dva jste si souzeni.
A já nesnesu vidět tě takhle trpět.
Shodou okolností ti můžu pomoct.
Jak?
Problém je prostý.
V tom světě můžeš žít jen tehdy,
když se sama staneš člověkem.
Stát se člověkem?
Je to vůbec možné?
Má milá.
Od toho tu jsem.
Pro tohle žiju.
Dřív jsem toužila mít moc a strojit pasti
A snad proto na mě každej bral hned bič
Já se ale začla kát
A hříchů litovat
Co bylo kdysi dřív, je dávno pryč
I trůn? I ten
Jenže já to v krvi mám, a proto kouzlím
Ten můj talent dobrým duším bere dech
Není důvod, proč se smát
Chci vážně pomáhat
Těm, co beznadějně touží po svých snech
Tak trapné
Ty stíny zoufalců jsou
Samý žal a splín
Tenhle chtěl by trochu zhubnout
Tamten krásku chce si vzít
A co já na to?
Maj to mít
Ty stíny zoufalců jsou
Zhroucené jak z karet dům
Celé zástupy tu straší
„Splň nám sen!“ ze všech stran zní
A já na to
Hned jsem tu
Dej mi duši napospas
A pak koukej platit včas
Jinak mam právo tě tak trochu přiskřípnout
Snad se i spletu tu a tam
Přesto jak svatá pomáhám
Všem těm stínům zoufalců z pout
Mořská čarodějnice!
Uděláme to tak.
Připravím elixír a z tebe se stane na tři dny člověk.
Rozumíš?
Tři dny.
Dřív než třetí den zapadne slunce, musíte si dát polibek.
Ne jen tak ledajaký.
Ale z pravé lásky.
Podaří-li se, staneš se lidskou ženou navždy.
Ale když ne,
proměníš se zpět v mořskou vílu
a budeš patřit jen mně.
Ne, Ariel!
Jistě chápeš,
že se budeš muset zbavit svých vílích schopností.
Nebudeš mít rybí ocas, co tě táhne ke dnu.
Nebudeš moci dýchat pod vodou, ale nač to?
A nebudeš mít ten svůj hlásek sirény,
protože to by nebylo fér, že ne?
Ale neboj.
Bude tu v tichu a v bezpečí. Tady se mnou.
Souhlasíš s tím?
Já nevím.
No,
lepší nabídku ti nikdo nedá, dítě.
Inu,
život je samá těžká volba, no ne?
Ne.
To je chyba. To nemůžu.
Jak chceš, klidně si na souš zapomeň.
Vrať se domů k papínkovi
a nikdy už se nevzdaluj!
Jak chceš, vždyť můžeš zoufat si dál
Jen se vrať
A zlom vaz
Mám tu spoustu další práce
Nechci ztrácet celej den
Stačí málo, jen tvůj hlas
Chceš vážně zoufat si dál?
Vždyť tvůj sen je i můj
Každá pomoc něco stojí
Já ti cenu udělám
Jednu šupinu mi dej
Zbytek už sama obstarám
Třesku, Plesku, to se povedlo
Teď už ji v moci mám!
A může zoufat si
Dál!
Kde murény krouží, ať z vln moře zvedne se vír
Ať laryngitida se s angínou střídá
A paměť ať spí!
Hlas sem!
Pokračuj!
Jo!
Koukejte na ty lidský nožky!
Ach, Ariel.
Tak pojď.
Teď to bude hop, nebo trop.
Nebojte, hoši.
Tam nahoře nemá šanci. Bez tohohle.
Mořská víla bez hlasu?
Navíc jsem
do toho kouzla přidala menší pojistku.
Ať se bude snažit sebevíc,
nebude si pamatovat, že se mají políbit.
Je jen otázkou času,
kdy bude má.
Bez ploutve to tak lehký není, co?
Jen plav.
Dělej tempa jako žába.
Už tam budem.
Ztrať se odsud!
Pane na nebi.
Jsi v pořádku?
Chudinko.
Určitě jsi v šoku.
Najdu ti něco přes sebe.
Další ztroskotanec.
Santa Maria.
Co ty tady, holka?
Já myslela, že sem nesmíš. Ty tu vejletíš?
To ta mořská čarodějnice. Ukradla Ariel hlas.
Hojda, Šupinko.
Co to tu třepeš?
Sebastian prozradil, že Ariel zachránila člověka
- a Triton se vztekl. - No jo.
- A pak... - O tom potom.
- Mizíme. - Počkej!
- Ještě ta čarodějnice! - Měj se.
A o tý čarodějnici ani slovo.
Něco je na tobě nějak jinak.
Budu hádat.
Novej účes, viď?
Používáš vejvrtčesku? Ne?
Nemůžu na to kápnout.
Ale když se nad tím zamyslím...
Má nohy, ty trubko!
Tohle jsme si už vyříkali.
Nesnesu, abys mi říkal trubko.
To mi nemůžeš třeba říct:
- „Čau, Rudlo. Tobě to sekne.“ - Kšá!
Tady máš.
Teď to musí stačit.
Odvezu tě do hradu.
Tam budou vědět, co s tebou.
A ty šup dovnitř.
Dobrý úlovek.
I ten tvůj vypadá dobře.
Krásně čerstvý.
Už máš hotovo?
Moc pěkný ryby!
Letos se nám daří.
Máme dost ryb na čtrnáct dní.
Konečně zem, nebe jas Pevný břeh, moře v dálce ztrácím
Je to jak sen a v něm já na křídlech odlétám
Jak ptáci První krok v této chvíli
Snad blíž jsem cíli
Snažím se vstát, ale nohy jak v okovech mám
Běž, Emile!
Jen běž!
No tak!
Sežeňte Lašanu!
Už běžím!
Co se děje?
Kdo to je?
Zamotala se mi do sítí.
- Je v pořádku? - Přežila.
Ale bude v šoku.
Vůbec nemluví.
Asi prožila hrůzný ztroskotání.
Jak celý pokoj tu ve světle plamenů
Krásně září
Chci se jich dotknout Au!
Proč mě klame ten jas?
Snad spálit se mám v této chvíli
A to má vést mě k cíli
Všechno se třpytí, tak čí je to chyba
Že připadám si tu jak bez vody ryba
Chci z místa se hnout, ale nohy jak v okovech mám
Božínku!
Odvedu tě nahoru,
tam tě umyjeme a oblíkneme.
Pomalu,
krůček za krůčkem.
Ona vůbec nemluví?
A ty se divíš, Rózo?
Nevíš, čím si chudák prošla.
Je zázrak, že neskončila hůř.
A je duchem nepřítomná.
To chce mýdlo a kartáč. A bude jak nová.
Pouhým soustem
K zakousnutí
Máme být vám všem?
Ve své komnatě máš modré šaty.
Proč vzduch tak houstne, stoupá pnutí?
Kde mám najít zas pevnou zem?
Mýdlo. Na. Voní, že?
Ale ne, chudinko.
Asi padá hlady.
Rózo, skoč jí pro něco k snědku.
A hopem, než nám sní i ten kartáč.
- Už jdu. - Tak.
A teď z tebe dostaneme ten puch z chaluh.
Jo.
Nacpi se do bot a korzet si stáhni
Ať ve švech praská
Musíš jít s dobou a vyvolat zdání
Že chceš být kráska
To jsou věci.
Dvě ztroskotání za týden.
Princ Erik pořád hledá tu, která ho zachránila.
Dokud ji nenajde, nepřestane.
Buďte tu. Jdu pro prince.
Najednou téměř v cíli
Tep náhle sílí
Jde sem v této chvíli
Zbývá jen schodů pár
Stoupá výš
Projde sál
A pak vstoupí
Jistě sám
Dávno ví
Co chci říct
Je mi líto, co se ti stalo.
Jak se jmenuješ?
Ona nemluví, sire.
Ona...
Jsme rádi, že jsi přežila.
Máš, kde bydlet?
Rodinu?
V tom případě zůstaneš tady.
Jak dlouho budeš chtít.
Ať má vše, co potřebuje.
Ano, Výsosti.
Necháme tě si odpočinout.
Konečně chápu tu daň, kterou nejde
Už zpátky vzít
Proč v tichu tápu a dlaň tvá tu mou nechce pohladit?
Strach
V této chvíli
Je
Nad mé síly
Víc než dřív táhne mě ke dnu
Jak podmořský
Proud
Tohle je teda nade vší pochybnost
ten nejpotupnější den mýho života!
Málem jsem skončil na talíři,
a teď musím šplhat až sem nahoru!
To tě nemohli dát do přízemí?
Doufám, že si uvědomuješ, jak moc kvůli tobě trpím.
Ne.
Neotáčej se ke mně zády.
Co tě to napadlo? Vzdát se svejch vílích schopností?
Kdyby ti je ta jedubaba dala zpět,
tak bys mohla zas domů a tam být...
A tam být
do konce svýho života nešťastná.
Ach jo, nějak mi s věkem měkne krunýř.
Tak jo.
Zkusím ti pomoct.
Ale musíš bejt smělá a rychlá.
A nezapomeň na tu pusu.
Mně ne, princovi!
Musíš políbit prince.
Vzpomínáš si?
Máš na to jen tři dny.
Haló?
To ne!
Ta baba tě proklela.
Nic si nepamatuješ, že ne?
Co teď budeme dělat?
Nesmíme ztrácet čas.
Vyšpekulujem, jak vás dva dostanem k sobě.
Jsi v bryndě, má milá.
Víš o tom?
Až po uši v bryndě.
Bufáč.
Co? Oříšky nemaj?
Co ty tady děláš?
Tak tady jsi.
Všude tě hledám.
Šupinka mi všecko řekl.
Už tomu princi dala husu?
Ne husu.
Ale pusu, ty huso.
A je to horší.
Ta čarodějnice ji proklela.
Řeknu jí, že má dát princi pusu,
a ono jí to hned vypadne z hlavy.
Takže je to na nás.
Dát princi pusu?
No tak nic.
A kde tu Ariel máš?
Jak to myslíš? Vždyť je...
Co tady děláš, holka?
Nemůžeš si štrádovat, kam se ti zlíbí.
Schovej se!
Je tu někdo?
Jo, to jsi ty.
Sem obvykle nikdo nechodí.
Má mořská víla.
V pořádku, to nic.
Prohlédni si ji.
Našel jsem ji na pobřeží Cartageny.
Není překrásná?
Aha, vlastně. Ty...
I když to je jedno.
Většina lidí tady moc mluví a nikdy nic neřekne.
Víš, já...
Nikdy nevěřil, že víly nebo sirény vábí námořníky vstříc smrti.
Na, je tvá.
Vážně. Jen si ji vezmi.
Už nemám kam ty věci dávat.
Většina jich je z mých mořeplaveb.
Sbírat takové věci může někomu připadat hloupé,
ale podívej se na tenhle kámen z moře.
Věřila bys, že tam dole existují takové krásy?
Ne, počkej!
Jaks věděla, co v něm bylo?
Celou tu dobu?
To je k nevíře.
- Jo, tohle. - Zdárek.
Tu jsem našel na pláži našeho ostrova.
Teď jich tu jsou spousty.
Nevěděl jsem, že tohle jde.
Co? Já?
Vážně?
Dobrá.
Jak to mám...
To je ono.
Jdi po něm, holka.
Jdi po něm.
Do toho.
Skoč po něm.
Pardon.
Jo, no...
Budu cvičit.
Tamní obyvatele mám rád.
Jejich kulturu, jejich zvyky.
Celá ta oblast se nazývá Brazilské císařství.
A vedle je Venezuela,
Kolumbie
a téhle oblasti se říká Pobřeží Moskytů.
Tohle jsou nezmapované vody.
Bylo by úžasné objevit místo, co ještě nikdo nikdy neviděl.
Tohle...
Tohle byla velmi povedená plavba.
Koupil jsem si na ní perský koberec
a šest tkalcovských stavů, na nichž ho utkali.
Tak další. Dobrá.
Tohle je náš ostrov.
V tomhle hradu tady jsme.
A tady je podhradí.
Náš přístav býval nejrušnějším v oblasti.
Doufám, že zase bude.
A tady je malebná laguna s vodopádem.
A tohle všechno je deštný prales.
Mohu tě tu provést, chceš-li.
Dobrá.
Tak tedy zítra.
Sire?
Grimsby.
Ať nám na zítřejší ráno přichystají kočár.
Mohu na slovíčko, sire?
Ovšem.
Je to fešák, že jo?
A ten měsíček.
Všechny kočáry jsme chtěli zítra vyslat pátrat po té dívce.
Ta dívka! Zapomněl jsem.
Ovšem, to musíme.
- Rozhodně. - A musím vám připomenout,
co včera říkala vaše matka. Že dokud se nezotavíte,
- nemáte opouštět hrad. - Je mi dobře.
Je mi dobře jak nikdy.
Ano.
To je vidět.
Hádám, že jeden kočár nebude nijak chybět.
Vy jste se skamarádili?
Běž, Maxi.
Uvidíme se později.
To ne. Beze mě nikam.
Máme už jenom dva dny.
Jsem krab na krabí misi.
Jedem, Kingu.
Na tohle jsem už starej.
Ne! Lehni, ty bestie!
Furt jsem frajer.
Kdo je v tom kočáře s princem Erikem?
Není to ta dívka z moře?
Je to ona, Lašano.
Neřekla královna, že nemá vycházet z hradu?
Řekla, Lašano.
A nedostanete se do maléru, že jste mu dal kočár?
Jaký kočár, Lašano?
Chceš to zkusit?
Na.
Pozor! Z cesty!
Honem! Pojď!
Omlouváme se!
To bylo o fous.
Pozor!
Všichni z cesty!
- Zatoč! - Rychle!
Ne!
Dávejte pozor.
Opatrně!
To bylo
bezva.
Počkejte.
Pomohu vám.
Odeženeme je.
Tak jdeme. Tudy.
Běžte. To je ono.
A je to.
Běžte. To je ono.
Díky, hochu.
Nechcete?
Co říkáte? Líbí?
- Kokosy! - Chlebovník!
Kokosy!
Čerstvý kokosák?
Ne! Nedáte si?
To nemáte žízeň?
Díky, slečno.
Mladá paní, nechcete ochutnat?
Potřebujete tohle.
Podáš mi sůl?
Dobrý den, sire.
Jak čerstvé je to mango?
Klobouk, madam?
Tady jsi.
Ne. Moc velký.
Co tenhle?
Květinu, slečno?
A všichni!
Tak co? Už si dali pusu?
Ne. Když dojde na romantiku, jsou jak dva hlemejždi.
Zaleť pro Šupinku.
Musíme je popostrčit. A fofrem.
Jasan, šéfe.
A jedem! Všichni spolu.
Tancujem!
Všichni sem!
Tyhle večery miluju.
Někdy je z korun stromů slyšet i soví houkání...
Hej!
Vrať mi ten klobouk!
Slyšíš?
Pozor.
Tudy. Poběž.
V pořádku?
Hej!
Vrať mi ten klobouk!
Tady je.
O ten bych přijít nechtěl.
Uhni tím opeřeným zadkem.
Nic nevidím.
To se nám povedlo.
Jenže pořád nic.
Čas ubejvá a líbačka furt nikde.
Já myslím, že by to chtělo
vokálně-romantickou stimulaci.
Prosím, ne.
Rudlo? To snad ne...
Sbal kočku, sbal, sbal
Kočku sbal, sbal, kočku sbal
Sbal, sbal
- To si děláš... - Sbal
- To bylo mimo. - Ne.
Sbal Já se chytnu.
Sbal
Skončilas?
Sbal
Tak jo. Hele.
Nesmí poznat, že jí pomáháme.
Kdyby nás zmerčila, tak nás vyžene.
Na tohle budeme muset s fištrónem.
Zapracujem na princovi
- silou sugesce. - Bezva.
A jak to uděláme?
Musíme splynout se zvuky přírody. Aby nás Ariel neslyšela.
Perkuse.
Smyčce.
Dechy.
Slova.
Noc tě mámí
Rozechvělý jsi jak list
V jejích očích začni číst
A pak splň její přání
V srdci taje led
Hoříš touhou teď hned
Té dívce pusu dát
Chceš tu krásku
Toužíš po ní čím dál víc
Snad i ona chce ti říct
Ať jí vyznáš svou lásku
Chceš to zkusit?
Loďkou dál s ní jeď
Pravá chvíle je teď
Tak už jí pusu dej
Ša la la la la la, co je s ním?
Snad se jí nebojí?
Ať jí tu pusu dá
Ša la la la la la
To je pech
Jen pořád tají dech
A šance ztrácí dál
Zklidni se, Rudlo.
Jaká jasná noc.
Je vidět Orion.
Námořníci se podle souhvězdí orientují.
To je Orion, Lovec.
Tohle je Aries, Beran.
A to je Kassiopeia.
Jak zvláštní.
Stále neznám tvé jméno.
Schválně. Je to...
Diana?
Ne?
Nebo...
Katherine?
Ne, Katherine rozhodně ne.
Jak...
Nebe...
Aries?
Aries.
Arie...
Ari-el.
Ariel?
Ari-el?
Ariel.
To je nádherné jméno.
Vepsané do hvězd.
Máš svou chvíli
Loďka pluje lagunou
- Nesnaž se to odsunout - Odsunout
Teď se nemůžeš zmýlit
Něco chce ti říct
Bez tebe nezmůže nic Musíš jí
Pusu dát
Ša la la la la
Proč se bát?
Všechno ti nahrává
- Tak už jí pusu dej - Pusu dej
Ša la la la la la
Seš snad chlap
Koukej se rozhoupat Teď hned jí
Pusu dej
Ša la la la la la
Píseň zní
Vždyť se to nabízí
Tak už jí
Pusu dej
Ša la la la la la
Už není čas
Poslechni hudby hlas
Teď hned jí
Pusu dej
Tak už jí
Pusu dej
Co řešíš?
Pusu dej
Tak dělej
Pusu dej
Teď hned jí
Pusu dej
Co to bylo?
To bylo o fous.
Spíš o fousek.
Nechápu to.
Myslela jsem, že ta potvůrka nemá šanci,
když nemá svůj hlas.
Jak je to vůbec možný?
Tohle bylo naposled.
Je načase, aby to Uršula vzala do vlastních chapadel.
Kde to mám?
No tak. Někde to tady bude.
Ne!
Kdo nevrací mý věci na svý místo?
Ne! Kde to je?
Ne!
Tady je to.
Už to mám.
Princátko netuší, co ho čeká.
Zbývá poslední západ slunce,
a pak bude Triton trpět.
Bude se kroutit bolestí jako červ na háčku.
Kde tedy je?
- Nevíme, otče. - Je pryč.
Jak to myslíte „pryč“?
Hledaly jsme ji všude.
Nikde ani stopa. V těchto vodách už není.
Hledejte dál.
Prohledejte Sedm moří, bude-li třeba.
- Na souš by se Ariel neodvážila. - Ani na to nemysli.
Nedává to smysl. Proč by odplouvala?
Vážně nevím.
To neřešte. A najděte ji!
Co jsem to udělal?
Všichni už spí.
Musíme jít potichu.
- Ve své komnatě? Celý den? - Počkej.
- Běž. Tam. - Vůbec jsem ho neviděla.
- Pozor. - Asi odpočívá.
On se mi vyhýbá?
Ne, Veličenstvo.
- Ne? - Ne.
Jste si nějak jistý.
Vyhýbat se vám? To Erik nedělá.
Tak kde je?
Snad nehledá tu svou vysněnou dívku.
Ne, Veličenstvo.
Tím jsem si zcela jist.
Díky bohu alespoň za to.
Voda.
Nechám ji utřít.
A vy byste si měla jít odpočinout.
To máte pravdu.
Děkuji, Grimsby. Dobrou noc.
Má paní.
Omlouvám se ti.
Matka si nepřeje, abych opouštěl hrad.
Ale já šel rád.
Samá pravidla.
Já se do toho nenarodil...
A to mi to dělá ještě těžší...
- Vítejte zpět. - Grimsby.
Věřím, že jste si vyjížďku užili.
Ano. Jistě. Užili?
Ano. Velice.
Byl to dlouhý den, slečno.
Měli bychom vás nechat se prospat.
A dost možná i usušit.
Ano. Jezdili jsme na lodičce po laguně.
A nakonec v ní i skončili.
No to nic.
Dobrou noc.
Ariel.
K tomu pátrání, sire.
Obávám se,
že tu dívku se najít nezdařilo.
Vážně ne?
Mohu se zeptat,
zda máme pátrat dál?
Grimsby...
Víte,
cítím se trochu...
Smím-li nabídnout radu starého muže,
pak se nesvazujte tím, co by mělo být.
Myslete na to, co je.
Dobrou noc, sire.
Hej! Už nespěte! Vstávat!
Proč?
Hej, mám fungl novej, skvělej drb
Máš hrb?
Ne, mám fámu, mám klep
Co ten řek tý a ta zas mně No, zkrátka drb
Jak si tak plachtím pořád v povětří Někdy slítnu i níž
A všechny novinky se dozvím dřív Než ty, to si piš
Teď zas jednu mám
Snad ještě si vzpomeneš sám, jak začla jsem
„Sbal kočku, sbal, sbal, kočku sbal, sbal“
Jo, vzpomínám.
To by ses pic
Ten s klóbrcem, co nevím, jak mám mu teď říct
- Jo, princ? - Jo, ten princ
Prej zničehonic se rozhod
No, víš snad, kdy si lidi berou svý fraky
A hrajou ty ptáky
Co podle nich nosej frak taky
Kdy rozházej rejže mraky
A nacpat k prasknutí chtěj nás ptáky
- Rudlo... - Tak dost, teď zmlkni, chci říct ti
Ten drb, co nesu vám
Tak ven s tím.
Budete paf z toho drbu, kterej mám
Tak pojďte nachystat ušiska
Ví to ženský, co choděj sem prát
Taky lovců se běž klidně ptát
Vždyť po celym hradě se šušká
Že si princ Erik má někoho brát
- Co? - Prej nikoho neměl tak rád
Její ruku chce na každej pád
- Čí? - Čí? To snad každej ví
- Tý holky, co učí se na nohou stát - Ne!
No, fakt, dřív to byl sen, teď je to tak
Ariel za chvíli oblíknem do bílý
Princ jí dá prsten a k tomu ten, jak se to řiká?
Když přilepíš rty k jinejm rtům...
Mít na to rty, šlo by to líp
Já mám jenom zobák Ten spíš by tě štíp
To se mi nechce věřit.
Co si tak zticha?
No jasně. Co teď?
Tak jdem!
Kdo přines tenhle skvělej drb?
Oblíkat, holka.
Nic nechci za ten skvělej drb
Do západu slunce máme fakt co dělat.
Skvělej drb, skvělej drb, jé!
No ne, to je náš den D.
- Tak jdem - Tak jdem
Dál šířit tu fámu, ten klep
Co ten řek tý a ta zas mně A já vám všem
Tak jdem
Dokud je den, tak se to stihnout dá
Tak ať je holka nachystaná k zásnubám
- Jo - Z toho všeho jde mi hlava kolem
Oba spolu v jednom kole Skoro dole už se slunce zdá
Drb nesem vám
Rudlo, jsi moc blízko.
Můj ty bože, to je báječná novina.
- Že, Grimsby? - To jistě.
Musím uznat, že jsem se mýlila.
Zdá se, že jsi tu dívku ze svých snů přece jen vypátral.
Ano. Překvapil jste nás, Eriku.
Co?
Já vím.
Zdá se to dost narychlo,
ale zachránila mi život.
Tak to oslavíme.
Dnes večer.
A ty svou vyvolenou představíš dvoru.
Dá se to zařídit, Grimsby?
Ano. Pokud to chcete, Eriku.
Co chci?
Chceme to oba.
Výtečně.
Tak to nás čeká mnoho práce.
To vskutku.
Tak zahájíme přípravy. Grimsby...
Ariel. Holka.
Kam jsi zmizela?
- Našla jsi ji? - Ne.
Podhradí jsem prolítla třikrát.
Ještě prolítni hrad!
Slunce už zapadá. Musíme ji najít.
Jo, šéfe.
Co tomu princovi šiblo?
Tady mi něco nehraje.
- Tady mi něco smrdí. - Sebastiane!
- Poběž sem. - Co je?
Už běžím. Vydrž.
Co je?
Myslím, že vím, kde je Ariel.
Tak fofrem za ní!
Plaveme!
Ariel?
Sbohem, zrzko.
To ne!
Sny jsou ty tam
Všechno teď mám
Zas vrátit zpátky
Opustit břeh
Netajit dech
V objetí tvém
Jestli má zem
Dát štěstí všem
Proč ten čas s tebou byl tak krátký?
Chci jako dřív tě mít nablízku
Kam sama mám teď jít, vážně nevím...
Co tady trucuješ?
Přece se tak lehce nevzdáš.
Tohle celý musí bejt nějaký nedorozumění.
Já vás viděl.
Vy dva jste si souzený.
Tady jsi.
Hledala jsem tě.
Zaslechla jsem tě zpívat.
Ale pak jsi to nebyla vůbec ty.
Byla to ona!
Ale byla...
jen v zrcadle. Akorát že...
Měla tvůj hlas!
O kom to tady mluvíš?
- Ty furt nechápeš, co říkám? - Ne!
Princ skočil na špek.
Ta holka, co se tam vyloupla, je ta mořská čarodějnice v převleku.
Jsi si tím jistá?
Jasně, že jsem!
Copak se někdy pletu?
Teda jako když o něco jde?
Co si počneme?
Musíme něco udělat,
než princ Erik skončí s tou slizkou přísavkou!
Jo, holka, plav!
Šupinko, ty plav za králem moří.
Všechno mu řekni.
Dobře.
A co já?
Ty mě zaneseš do hradu.
Musíme vymyslet, jak ty zásnuby překazit.
Byla to souhra náhod.
Hrdinstvím bych to úplně nenazývala,
ale ano, Erika jsem zachránila.
- To by ale udělal každý. - Ovšem.
- Grimsby. - Sire.
Neviděl jste Ariel?
Podle služebnictva odešla dnes ráno z hradu.
Odešla?
Lze se jí divit, Eriku?
Já to nechápu. Nepoznávám vás.
Ani já to nějak nechápu.
Jen jsem chtěl...
- Napadlo mě... - Eriku.
Děkuji.
Vlastně nevím, co chci.
Už tam budem!
Až ti dám signál, pustíš mě.
- Chápeš? - Chápu.
Ne, ty trubko.
A jsem na to sama.
Můj drahý,
toto patřilo mé matce.
Chci, aby sis ho vzal.
Tvé štěstí je pro mě vším.
To je milé.
Omluvíte mě?
Užij si to.
Och, Eriku.
Je překrásný.
- Co to... - Prsten.
Kde je? Upadl mi.
Vidíte někdo ten prsten?
Nevíte, kde je?
Neviděli jste ho?
Dej mi pokoj, prašivej ptáku!
Pomoc! Útočí na mě zvěř!
Ariel!
Ariel, všude tě hledám.
Kdo to je?
Co ty tu děláš?
- Pusťte mě! - Sire!
Sundejte ji ze mě!
Je šílená!
Co se děje?
Ariel, dost!
Nech mě!
Ariel.
Ano.
To tys mě zachránila.
Byl jsem slepý.
Nevím, co to se mnou bylo.
Okouzlila tě hlasem.
Běž od ní pryč!
Eriku, chci abys...
Polibek!
- Abys věděl o mně vše. - Na tom nesejde.
Ne!
Dobrý bože. Je to mořská bytost.
Nestihla jsi to!
Čas vypršel.
Zpátky!
Zmizni!
Eriku!
Eriku, ne.
To jsou pikle bohů moří. Já tě varovala.
Jejich svět je zlý.
Eriku, počkej!
Co to děláš? Ihned mě pusť!
Ani náhodou! Máme dohodu. Vzpomínáš?
Tři dny, žádná pusa.
Už si to vybavuješ?
No proto.
Teď s tím budeš muset žít.
Uršulo!
Ihned ji pusť.
Ani nápad, starší bratře.
Teď patří mně.
Už chápeš?
Máme dohodu.
Krví stvrzenou.
Je nezvratná. A to i pro tebe.
Odpusť, otče. Všechno je to má vina.
Co chceš udělat s mou dcerou?
S ní nic.
Já chci tebe.
Přeju si, abys trpěl, jako jsem trpěla já celý roky.
A dcera velkého krále moří
je velmi vzácné zboží.
Malá zoufalá nicko.
Chyťte ji, hoši!
Radši ne.
Šokující, že?
Vždycky jsem byla dobrá obchodnice.
Neuděláme výměnu?
Co mi za svoji Ariel nabídneš?
A je můj.
Ne!
Otče!
Ty zrůdo!
Nebuď bláhová!
Proti mně jsi bezmocná.
Tohle si odskáčeš.
Za ním!
Dej svýmu lidskýmu šamstrovi sbohem.
Ne!
Miláčci moji!
Eriku!
Plav na břeh. Ona tě zabije!
Neopustím tě!
Jo!
Chyť se mě!
Skoč!
Pozor!
Teď vládnu mořím já
a všichni jsou proti mě bezmocní!
Ne!
A s pravou láskou je šlus.
Sbohem, nápadníčku.
Položil jsi za mě život.
A tys bojovala, abys mi ho vrátila.
Nebojovala jsem sama, otče.
Pomáhal mi Erik.
Hlavně že jsi zase v bezpečí a doma.
Kam patříš.
Sire, prosím!
Sežeňte loď.
Grimsby, musíme ji najít!
A co pak?
A co pak, Eriku?
Drahý.
Měla jsi pravdu.
- Jen jsem se honil za přeludem. - Ne.
Ne, mýlila jsem se.
Byla skutečná.
A tvoje city vůči ní též. Teď to chápu.
Jenomže
naše světy si nejsou souzeny.
Sebastiane!
To si snad dělá prču.
Ano, Veličenstvo.
Vždy jsem dělal to, co jsem považoval za nejlepší pro náš lid.
Ano, Veličenstvo.
A rovněž pro moje dcery.
Ano, Veličenstvo.
Udělal jsem vše, co bylo v mých silách, aby byla šťastná.
Ne zcela.
Chce jiný život, než jaký jsem jí naplánoval.
Snažila se vám to sdělit, Veličenstvo.
Ale tam už ji nebudu moci chránit.
Víte, jak vždycky říkám:
„Děti by si měly žít po svým.“
Jo? Tak to vždycky říkáš?
Tak nějak. Jo.
Pak už je tu jen jediný problém.
Jaký, Veličenstvo?
Že mi bude má dcerunka moc chybět.
Hodný. Přines.
Ještě?
Maxi?
Bůh vám žehnej.
To je novina.
Co to má být, Grimsby?
Královna se s vámi chtěla jaksepatří rozloučit, sire.
Děkujeme vám, Veličenstvo.
Ne. Já děkuji tobě.
Ač nesnáším loučení, máme důvod slavit.
Naše světy si až příliš dlouho vzájemně nerozuměly.
Váš svazek je pro nás nový začátek.
Ano. Začátek.
Tak
šťastnou cestu
a změň svět,
nebo co musíš udělat, abychom udrželi krok.
Nezníš jako má matka. Cos to s ní provedla?
Tak běžte.
Už víte, kam poplujete nejdřív?
Do nezmapovaných vod.
Dobrá!
Mořská víla a člověk.
Koho by to napadlo?
Vida, kdo dorazil.
- Něco pro tebe máme. - Jo.
Něco, co jsi málem ztratila.
Kde to je?
Sedíš na tom, ty trubko.
Malá mořská víla.
Opatrujte mi ji.
Snad vám nezpůsobí tolik potíží jako já.
S tou vejvrtčeskou jsem měla pravdu, že jo?
Ano, měla, Rudlo.
Nebudeš pryč dlouho,
- že ne, Ariel? - To víš, že ne.
Budu zpátky do příštího úplňku.
Ne, že se zase zpozdíš.
Jsi připravená?
Ano.
Můžeme vyplout.
Mé dítě.
Eriku.
Díky, že jsi mě vyslyšel.
Jenže ses kvůli tomu musela vzdát svého hlasu.
Ale teď už naslouchám.
A jsem tady pro tebe, navždy.
A ostatní též.
Mám tě moc ráda.
Je známo, že nejvíc láká, co nemůžeš sama mít
Než zblízka tě zklame dálka, nech snů, co ti berou klid
Tak dívej se se mnou kolem Pojď všem zdejším krásám vstříc
Svět zázraků tady dole Ti dá štěstí mnohem víc
Pod hladinou Pod hladinou
Máme tu hody, rostem jak z vody
Tempa nám jdou
Proč u lidí se v práci dřít?
Na slunci denně otročit?
Když jako floutci můžem jen plout si
Pod hladinou
Všem líp se tu u nás žije, vždyť můžou si volně plout
Když srovnáš to s akváriem, tam nedá se vůbec hnout
I tak ti v něm kliku mají Stát může se horší věc
Když pán řekne, že se nají, co tak asi bude péct?
To ne! Pod hladinou
Nestává se to, že si tě spletou
S potravinou
Lidi tě hoděj na horkej tuk Nestačíš říct jim ani muk
Spíš než se smažit chcem hrátky zažít
- Pod hladinou - Pod hladinou
Pod hladinou
- Pod hladinou - Je fajn
Přátelé zdejší rádi ti zlepší
- Náladu zlou - Náladu zlou
Rejnoky honí jeseter I můj kámoš koník zná dost her
Náš svět je hravý Každý se baví
Pod hladinou
Sleduj.
Jak rak válí rock A tresky zas jazz
A ďas zpívá bas Má hlas jako kněz
Houf ryb točí klip A pstruh ztrácí sluch
Když bloud tuleň zkouší dout
Jó, zní scat od krevet A blues od medúz
Jen hejk dal si brejk Teď má trochu skluz
A čtverzubce šprot, když hrát nutí z not
Tak tváře nafouknou!
- Jé, pod hladinou - Pod hladinou
- Pod hladinou
V podání šneka právě tě čeká
- Báječná šou - Báječná bude šou
Co ještě chceš?
Že z písku hrad?
Tak stav a náš big band bude hrát Jo!
Velký i malý v kapele válí
Pod hladinou
I každej sumýš jamovat umí
Pod hladinou
Proto i sledi málokdy sedí
Kdo žije v moři, nadšením hoří
Pro žádnou rybu nemá to chybu
Pod hladinou
Jo
Překlad: Vojtěch Kostiha