- Damerna först. - Tack.
Okej. En stor caffè misto med sojamjölk, extra varm.
- Sen en chailatte och... - Hallå där.
- Vad gör du? - Beställer.
Ja, men jag var här först och ska bara ha svart kaffe. Svart kaffe.
- Du sa ju "damerna först". - Namn?
Där borta, ja.
- Vad är skillnaden? - Ert namn, sir?
Vänta lite. Skillnaden är att jag var artig där borta.
Men här är du självisk och ohyfsad.
Du lever bland andra människor.
Slit blicken från mobilen, så kanske du ser det.
Jag har jobbets kaffebeställning här.
Det är ju typ hundra olika drycker där!
Varför köper du kaffe åt hela kontoret?
Har du hört talas om Betty Friedan? Gloria Steinem? Inte?
Nej, inte alls. Du kanske behöver ta nån form av medicin.
Jag tar medicin. Den kallas kaffe.
Men du och hela din millennieclownbil står i vägen.
- Du är ett svin. - Är jag ett svin? Jag?
Ja, ett svin. Låt oss vara ärliga.
Om jag inte vore ung och rätt snygg,
så hade du inte hållit upp dörren. Du flörtade.
Men när jag inte visade nåt intresse blev du arg,
och all din artighet blev som bortblåst.
Är det så det funkar? Ska du projicera din egoism på mig...
- Och nu är jag ett...? - Svin?
- Kaffe till Svin. - Ja, det är jag.
Vi har lite nytt folk här i dag. Jag heter Sam Loudermilk.
Jag har varit nykter i fyra år. Det känns superkul att hjälpa er allihop.
Okej.
Vem av er klantskallar vill börja?
Drick inte. Drick inte. Drick inte.
Jag är faktiskt metamfetaminberoende.
Det är ändå ett bra råd. Ta en dusch. Cisco.
- Varför är du så tyst på mötena nu? - Allt går bra.
Okej. Hur många dagar har du varit nykter?
- Öh... - Du ljuger för mig.
Det finns inget "öh" i "nykter". Man vet hur länge man har varit nykter.
- Okej. Jag tog några öl. - Vadå för öl?
Coors Light.
Det är ju vatten. Det räknas inte.
- Är det sant? - Nej! Klart att det räknas, idiot!
- Jag anstränger mig verkligen. - Ansträng dig mer.
Du... Livet handlar om att strula till det.
Sen sonar man för allt man har strulat till.
Det är det som gör en mindre usel. Inte att ljuga om det.
Tack. Jag ska sköta mig bättre.
Sköt dig inte sämre, bara.
- Mr Loudermilk. Kan vi prata i enrum? - Är vi inte ensamma här?
Det kommer nog inte som en överraskning,
att jag har fått många anonyma klagomål på hur ni leder mötena.
Av vem? Jag vill ha namn.
Jag sa ju precis att klagomålen var anonyma.
- Det är bingosubborna, eller hur? - Herregud.
Hör här, Loudermilk. Du är inte varm och mysig.
Du är hård, kantig och obekväm.
Du är som en IKEA-stol som leder nykterhetsmöten.
Ändå anser jag att ditt arbete är till nytta för många personer.
Därför vore det tråkigt att behöva stänga ner mötena,
på grund av en ostyrig samordnare.
Okej, så... får jag ett pris, eller nåt?
Du måste göra mig en tjänst.
Mrs Wilkes är en viktig medlem i kyrkan,
och hon har problem med sin dotter.
Jag har tyvärr en känsla av din inställning är exakt vad hon behöver.
Du är bra på att handskas med människor som har hamnat snett.
Kvinnor är inte direkt mitt specialområde,
om du inte vill att hon ska slå sönder dina prylar och flytta ut.
Min dotter Claire är en fin flicka.
- Var en fin flicka. - Är hon transsexuell?
Nej. Hon är fortfarande en flicka.
Men nu är hon en olydig flicka.
Min man gick nyligen bort och sen dess har hon hamnat på glid.
Jag har försökt få henne att åka på ett sånt där heorinläger...
- Rehabilitering. - Men hon lyssnar inte.
Okej, skicka henne på ett möte. Jag kan prata med henne.
Nej. Det går hon aldrig med på. Du måste gå till henne.
Okej. Jag gör inte hembesök.
Snälla. Fader Michael talade så varmt om dig.
Nja, inte varmt, direkt.
Okej, Loudermilk. Gå och prata med Claire,
så ska jag inte lägga ner mötena eller anmäla dig,
för att du är en av de värsta människorna...
Okej, då. Jag gör det.
Var hittar jag den sköra lilla blomman?
Vem fan är du?
Sa hon som en livs levande Disneyprinsessa.
Jag frågar igen: Vem fan är du?
Sam Loudermilk.
Din mamma tycker att du behöver experthjälp.
Min mamma är en fitta.
- Ja, det är hon säkert. - Hon vet inte ett skit om mitt liv.
Försvinn härifrån, ditt arsel.
Jag vill bara få en sak ur vägen här.
Jag märker ju att det finns en jäkla massa sexuell spänning mellan oss.
- Äckligt. Du är ju typ 70. - Jag? Du väger ju typ sex kilo.
Dra åt helvete!
Effektfulla överdrifter känns inte så kul, va?
- Du kan väl släppa in mig? - Visst, kom in.
- Det här är min kille Wyatt. - Jaså? Jag bryr mig inte.
- Du måste säga till om du filmar mig. - Varför skulle jag filma dig?
Filmteamet från "Maniska samlare" måste ju gömma sig här nånstans.
Är du förbannad på universum för att din pappa är död, eller...?
- Vad är grejen? - Det finns ingen grej.
Jag lever mitt liv som jag vill leva det.
Okej. Okej. Ha det.
- Va? - Vadå "va"?
- Är det allt? - Ja.
Ska du inte, typ, anstränga dig lite?
Hör här. Jag känner inte dig. Jag ger fullständigt fan i dig.
Om du vill knarka ihjäl dig, så kör hårt. Du är på god väg.
- Varför kom du ens hit, då? - Morbid nyfikenhet.
- Jag ville se hur misslyckad du var. - Dra åt helvete!
Här är mitt nummer. Ring om du vill ha hjälp.
Vill du gå på ett möte, så gör det. Om inte, så är det skit samma.
Det är bäst att du drar åt helvete nu!
Jag ska gå. Men inte för att jag är rädd för dig,
utan för att det luktar som om två soptunnor har knullat här.
Släpp förbi mig.
Hallå, krigsgenerationen. Rappa på lite. Kom igen.
Jag försöker.
Låtsas att jag är Eisenhower och att det där är Normandie och storma.
Herregud.
Akta! Min Fender Kingman är sex månader av din hyra!
Då är den riktigt usel, för jag delar min kassa lya med en snubbe.
- Hej. - Hej.
Det här är lite pinsamt, men det har fastnat en stol på din rygg.
- Var då? - Andra axeln.
Ja, fortsätt... Nej, för långt.
Där! Du fick säkert med dig den från nån restaurang.
Typiskt! Inte igen.
Jag heter Allison. Jag är nyinflyttad i 2C.
Sam. 2B. Jag "trår det".
Jag tror att det är min lägenhet.
Det är faktiskt 2B, så att det inte råder nån förvirring.
Mr Ellis. Jag tänkte ringa om gitarrlektioner. Är allt bra?
Visst. Jag är ju från krigsgenerationen.
Behöver ni hjälp, sir? Det ser tungt ut.
Ska du inte knuffa mig igen? Han tacklade mig i trappan.
Nej, jag gick förbi dig. Minimal kontakt. Jag gick förbi.
Vem tacklar en gammal person?
Jag tacklade honom inte. Jag kanske stötte till honom lite. Inte mer.
Han är gammal. De överdriver jämt.
Okej, jag "trår" inte det.
Rövskalle.
Sen kallade han mig "rövskalle" och hon smällde igen dörren.
Det där med "rövskalle" var ju rättvist.
Men det visste ju inte hon än. Jag var galet charmig.
Fråga: Varför knuffade du en gubbe?
- Jag hade bråttom. - Till vad? Du ska ju ingenstans.
Jag ville väl komma dit snabbare.
Ska du gottgöra henne?
- Jag vet inte. Vad är poängen? - Poängen?
Att hon är den första kvinnan du har fått kontakt med på fyra år.
Ja. Hon gillade mitt "stolen på ryggen"-skämt. Jag improviserade.
Det var kul. "Stolen har fastnat"?
- Ja. - Du måste bara göra nåt snällt.
Visa att du är en omtänksam kille.
- Lura henne, menar du? - Ja.
Hur då?
Nej, du är portad härifrån, Loudermilk.
Jag är trött på att bli kallad "idiot".
Jag vill inte bråka om att Nirvana inte hade existerat utan 60-talspop.
Gud, det där är så simplifierat.
"Simplifierat"? Hittar du på ord nu?
Bara för att Cobain sa en enda gång,
att 1910 Fruitgum Companys version av "Yummy Yummy Yummy"...
Okej, okej. Tagga ner, kapten Pompös.
Vi återkommer till det här senare. Vi är på uppdrag här.
Okej. Vad letar ni efter?
Loudermilk tacklade en gubbe framför vår nya snygga granne,
så nu vill han sona för det.
Herregud. Du är ju sämst i världen.
Är jag sämst i världen? Är jag sämre än Hitler?
Sämre än Saul Zaentz? Pol Pot?
Visst är det kul att en som nästan heter "Potta" är en riktig skit?
Den har du tänkt på länge, eller hur?
- Otroligt länge. Tack för serven. - Lugnt.
- Vem fan är Saul Zaentz? - Vet du inte det?
En svinig skivproducent som försökte blåsa Creedence.
Vi fick höra "Put Me In Coach" i 20 år på grund av honom.
- Jag älskar "Centerfield". - Du är en idiot.
Som din sponsor och enda vän måste jag säga,
att du gör det svårt för folk att gilla dig.
Va? Jag har god hand med människor.
Såvida de inte beter sig som rövhål, vilket de alltid gör. Alltid!
Andrés Segovia. Världens bästa akustiska gitarrist,
som spelar romantisk skit. Det gillar hon väl?
Ja. Du visar att du bryr dig om hennes intressen,
och dessutom är det obskyrt, vilket pretentiösa brudar älskar.
- Är hon pretentiös? - Vet inte. Vi får hoppas det.
- Toppen. Nu drar vi. - Okej.
- Vänta. Hur ska hon lyssna på den? - Jag skiter väl i om hon lyssnar.
Kom igen, Loudermilk! Sluta göra allt så halvdant!
Avsluta nåt för en enda gångs... Titta här, perfekt.
Ben till undsättning, återigen. Den kostar bara 60 dollar.
- Okej, en tjänst till. - Nej. Jag är pank.
Skitsnack! Jag hittade en hundring i din ficka när jag rotade där.
Varför rotar du i mina fickor?
För att du inte ska kunna ljuga för mig!
- Du är verkligen en rövskalle. - Ja.
- Hej, Allison. - Hej.
- Sam. Kommer du ihåg? Från... - Ja, jag kommer ihåg.
Jag gjorde inget gott första intryck i går.
Jag är vägledare åt folk som missbrukar droger och alkohol.
Jag har att göra med folk som ljuger dagarna i ända,
så ibland måste man vara lite burdus.
Man måste vara hård för att komma förbi skitsnacket.
Men ibland påverkar det mitt privatliv.
- Det är nog tufft. - Man behöver inte vara ohyfsad.
Så jag vill... Jag vill ge dig den här.
Du sa att du spelar gitarr. Det här är Andrés Segovia.
Han är gitarristernas svar på Hendrix.
Hans enda misstag var att inte dö av en överdos, så han är helt okänd.
Det var snällt, Sam. Men jag har inget att spela den på.
Jodå. Den här följer med.
- Det finns en... - Oj. Tack.
- Visst. Varsågod. - Där är du ju, ditt kräk!
Jag bad om hjälp, men du gjorde ingenting! Jo, du gjorde det värre.
Ett av de struliga fallen jag pratade om.
- Hon knarkar badsalt... - Ljug inte för henne!
Du kallade min dotter "slusk" och stötte på henne!
Nej. Jag sa att jag inte tänkte ligga med henne.
Sen förolämpade du hennes hygien.
Ja, men du måste ju medge att hon luktar som ett ruttnande lik.
Du kanske har lurat fader Michael,
men jag ser vilken värdelös människa du är. Du är vidrig.
Segovia var först med att använda nylonsträngar.
Det revolutionerade ljudet och gjorde plocktekniken... Mycket nöje.
Kolla.
Vi är utsparkade och det är ditt fel.
DET ÄR LOUDERMILKS FEL
Otroligt.
Vilket sorts monster vräker en med Comic Sans?
- Du kan inte slänga ut oss, Mike. - Jag har just gjort det.
- Alla som behöver hjälp, då? - Det är ditt ansvar, Loudermilk.
Jag var tydlig med konsekvenserna.
Vissa står vid sitt ord.
Ja, jag är ingen mirakelman som den där skäggiga typen du älskar.
Menar du Jesus?
- Jag pratade med tjejen, som du sa. - Du borde ha ansträngt dig!
Jag gjorde det. Hon nappade inte.
Mitt beslut är orubbligt. Du får skylla dig själv.
- Bara så där? - Japp.
Okej. Vet du vad? Jag behöver inte dig.
Det finns en miljon ställen som gärna öppnar dörren för de behövande.
Jag började runka av killar för att få pengar till metamfetamin.
Plötsligt sög jag av folk.
Snart gick det knappt fem minuter utan att jag hade en kuk i munnen.
Sen nådde jag botten.
En dag sitter jag i en cell och bråkar med nån besserwisser,
om huruvida man ska ta toppen eller skaftet när man leker med kulorna.
Det... Det var inte den jag var.
Okej. Bravo. Det där var starkt.
Det här var en usel idé.
Det är mitt fel. Vi måste tillbaka till kyrkan.
Jag ska lösa det. Ni ska inte oroa er.
Ni är min högsta prioritet. Nu går vi.
Jag är inte biolog eller så,
men det måste väl vara skaftet? Det är ju där alla nerver sitter.
Men när man håller på med kulorna samtidigt?
- Det handlar ju om kontraster. - Kom nu!
Hej, fader. Jag är utanför ett ställe som heter Kockblockerz.
- Vilket uselt namn på en strippklubb. - De fattar nog inte marknadsföring.
Om jag pratar med Claire släpper du in oss i kyrkan igen, va?
Jag står vid mitt ord, Loudermilk.
Jag har inte varit på en bar på fem år, så jag hoppas att du är nöjd.
Okej, nu gör vi det för ungarna.
Det här suger, det här suger, det här suger.
Det skulle kunna vara värre.
- Vill du ha nåt att dricka? - Nej. Nej, nej, nej.
Där är hon.
- Hej, Claire. - Det är du.
- Svinet från min lägenhet. - Vad gulligt att du kommer ihåg.
Jag vill snacka lite med dig.
Jag berättade för mamma vad du sa. Hon blev förbannad!
Jag vet. Du lyckades sätta mig i skiten.
Du åkte fast.
Hör du! Inte röra.
Jag rör ingen. Det är hon som rör mig.
- Det är lugnt. Jag känner honom. - Gå till champagnerummet.
Okej. Tack.
Du ska få lite frisk luft. Kom.
Det här ser ju väldigt glamouröst och kul ut.
- Men det kommer inte att sluta väl. - Du vet ingenting.
Jag vet hur man spyr utan att träffa skorna.
Här.
Försök att inte kleta för mycket spya på den.
- Varför är du så jobbig? - Jag försöker hjälpa dig.
Du kan inte hjälpa mig. Det kan ingen.
Kom ner på jorden, för fan. Allvarligt talat.
Tror du att du är ensam om...? Tror du inte att jag vet vad smärta är?
- Jag var gift i åtta år. - Vad hände sen?
Dumpade hon dig? Vilken jävla överraskning.
Nej, inte direkt.
Vi tog en biltur efter några flaskor whisky och jag körde in i ett träd.
Jag klarade mig. Inte hon.
Sånt som händer. Vad ska man göra?
Att skada sig själv är enkelt, men att leva är svårt.
Vad är grejen, Claire?
Vad är ditt stora problem som ingen kan hjälpa dig med?
Kom igen. Jag sitter på nålar här. Jag dör av spänning. Säg det.
Vad fan är det?
Jag... Jag saknar min pappa.
Jag vet. Jag vet att du gör det.
Rör inte min flickvän!
Hör ni, killar. Hon är ledsen.
Jag höll precis ett grymt tal. Ni hörde väl lite grann?
Nej. Vi missade det. Få höra, Shakespeare.
Okej.
Du! Jag har letat efter den här bruden hela kvällen,
för att kunna hjälpa folk med riktiga problem, okej?
Försvinn härifrån, annars blir det synd om er!
- Varför ringde du mig? - Han har bara tre nummer inlagda.
- Du var den enda som svarade. - Det var ju extremt patetiskt.
- Herregud. - Äckligt. Nu drar jag.
- Mår han bra? - Vem, då? Rövskallen Sam?
Han mår bra. Det är jag som är godhjärtade Ben, förresten.
Vad fan gjorde du i en bar?
Du är alkis. Jag är alkis. Såna som vi får inte göra sånt!
Jag letade efter tjejen. Det gick bra.
Ja, jag ser det. Du måste ringa mig nästa gång.
Du är inte redo att vara ensam så där.
Seriöst? Slog de dig på fötterna?
- Det här hjälper mot svullnaden. - Tack.
Tonårstjejen som jag kom in med...
- Jag ligger inte med henne. - Ben sa det.
Okej. Tack.
Skulle vi kunna glömma allt som har hänt och börja om?
Tänker du sluta knuffa ner gubbar för trappor?
Jag kan inte lova nåt.
Okej. Jag måste gå nu, Sam.
- Säg till om ni behöver nåt. - Tack.
Nu vet jag. Du iscensatte slagsmålet för att få sympati från heta grannen.
Du är ett taktiskt geni.
Jag ska blunda lite. Om jag dör i sömnen,
så är lösenordet till Netflix "Dianne_Wiest03".
Jag hoppas att du inte dör, för det där var riktigt usla sista ord.
- Du förtjänar det. - Lokalen eller misshandeln?
Bra. Gå in och ställ upp stolarna.
- Jag kommer strax. - Får jag fråga en sak?
- Vadå? - Gjorde det ont?
- Ja. - Bra.
Du tvingade mig att prata om avsugningar där jag köper latte.
Vem är du nu igen? Strunt samma.
Loudermilk. Du har besök.
Jag ville ge tillbaka den här.
- Jag har tvättat den. - Det hade du inte behövt.
- Efter att jag hade kräkts på den. - Du får den av mig.
Du hade rätt, förresten.
Att skada mig själv var enkelt.
Att leva är det svåra.
Även en blind ekorre har rätt två gånger om dagen.
Du är ju ändå här. Vill du vara med på mötet?
Jag... kan inte i kväll.
- Inte? - Men kanske en annan gång.
- Nästa vecka? - Kanske.
Okej. Då ses vi kanske då.
Just det, du är ju avsugningskillen.
- Hej. - Hej, är Sam här, eller...?
Nej. Han är på sitt möte i kyrkan, där han... Ja, där han har dem.
Jag skulle bjuda in dig, men jag har duschat.
- Med kläderna på? - Tack för att du kom. Jag ska hälsa.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com