-Hei. -Ta kjøkkenet. Jeg lette ikke der.
Vi tar rom for rom og vender opp-ned på huset hvis vi må.
Russerne tror at nøkkelen er her.
Vi må bare finne den før de kommer hit.
Så gir vi den til dem, og så drar jeg herfra.
Familien, da? Vet de at de er i fare?
Familien kan dra til helvete.
Patrice?
-Du sa aldri hva Adam hadde gjort. -Det spiller ingen rolle.
-Patrice! -Det gjør det tydeligvis.
Jeg kan ta vare på meg selv.
Madame Clios. Hva kan jeg gjøre for deg?
-Du må gi personalet en beskjed. -Selvsagt. Hva som helst.
Jeg vil kunngjøre at alle er oppsagt fra sine tjenester.
Dere blir kompensert, men dra umiddelbart.
Men, madame Clios, hvem skal ta hånd om huset...?
Det er ingenting å diskutere. Takk.
Det er for deres egen skyld. Jeg trenger ingen.
-Meg, da? -Du teller ikke.
Så utrolig elskverdig.
-Er det et smil, eller...? -Nei.
Du får det når vi finner nøkkelen.
Hei. Værsågod.
-Er hun klar? -Jeg ringer fra klinikken.
Fatima har blitt overfalt.
Av hvem? La meg snakke med henne.
Det går dessverre ikke. Hun rømte med en pasient.
Ifølge overvåkingsfilmen ble hun overfalt, men klarte å flykte.
-Vi kan ta en drosje herfra. -Jeg burde virkelig dra alene.
-Greit. -Det er sikrere. De er ute etter meg.
Det er galskap. Hvor skal du dra?
-Vent, Fatima. -Nei, glem det. Jeg klarer meg!
Det vet jeg. Men ikke jeg.
Jeg tenker ikke engang på rus når jeg er sammen med deg.
-Er jeg din støtteperson, eller hva? -Ja.
Du går imot alle regler om du forlater meg nå. Det er katastrofe.
Ikke forlat meg. Vær så snill.
-Jeg skal tenke på saken. -Greit.
Jeg må...
Slipp meg!
Noen prøver visst å få din oppmerksomhet. Venn eller fiende?
Spiller det noen rolle nå for tiden?
-Kan jeg hjelpe deg? -Bor Christos her?
-Har han blitt kidnappet? -Ja.
Det er deg, eller hva?
Det er deg sønnen min har snakket om. Som har hjulpet ham.
Er dette din feil?
-Jeg vet nok hvem som gjorde det. -Hæ?
Hva er det som foregår?
Værsågod. Engelsk frokost.
-Det kurerer alt. Jeg lover. -Jeg trenger ingenting.
Drikk. Det føles bedre etterpå.
-Hvordan kunne du være så dum? -Jeg har ikke forårsaket dette!
Skyld på eksen din. Du visste hvem du giftet deg med.
Og du var uvitende? Bare enda en dum blondine?
Du skulle ha fortalt om nøkkelen.
Så du kunne få hodet skutt av? Jeg prøvde å beskytte deg. Alle sammen.
Jeg kan beskytte familien min.
-Truet de barna mine? -Ja. Ja, det gjorde de.
-Man pleier å banke på, Ads. -Hva feirer du?
Jeg har ikke lyst til å ha selskap.
Synd for deg.
Dette er Christos. Legg igjen en beskjed.
Christos. Ring meg så fort du hører dette.
-Han kommer ikke til å svare. -Jeg vet det.
Men jeg må gjøre noe.
Jeg så deg i går kveld, Adam.
Det var ikke som det så ut.
-Har du spurt henne? -Du er min bror. Jeg er på din side.
Jeg elsker henne.
Elsker du henne?
-Hun er stemoren vår. -Takk!
Unnskyld, men det er helt sykt.
-Adriana? -Ja, mamma?
-Har du det bra? -Ja, mamma.
-Hvor er du? -Hos Adam.
-Og Adam, har han det bra? -Hva er det?
Ikke kom tilbake til huset. Ingen av dere.
De tror vi har en nøkkel. Noe faren deres etterlot.
-Hvem? -Russeren, ulven, uviktig.
-Bare lov at dere holder dere unna. -Ja vel...
-Hallo? -Pakke til madame Clios.
-Skriv under her, takk. -Ja.
-Takk. Ha det. -Ha det.
Står det hvem det er fra?
Det trengs ikke. Det er fra Litvinov.
"Hevn."
Det er en krigserklæring.
32. Antall tenner hos en voksent menneske.
Det betyr ytterligere 31 sjanser til å få ut sannheten.
-Vær så snill... -Du vet hvordan du stopper dette.
Fortell hvor nøkkelen er.
Jeg har den ikke.
Fortell. Fortell.
Jeg har ikke din jævla nøkkel! Jeg har den ikke!
Du bestemmer.
-Vær så snill. -Du bestemmer.
-Hold fast hodet hans. -Nei! Hør etter! Jeg har den ikke!
Jeg har den ikke. Vær så snill.
Vær så snill, vær så snill, vær så snill. Jeg har den ikke!
Commandant Nadia Dubois.
Hun jobbet for den franske etterretningen for seks år siden.
Siden ser hun ut til å ha blitt frilanser.
Se på dette.
-Hva er det? -En sporsender.
Produsert i Voronezj. Brukt til å holde styr på russiske spioner.
De ser ut til å ha glemt henne.
Eller så har vårt arbeid blitt gjort for oss.
Det er ikke alt.
Fatima. Hun skulle vitne mot Negrescu i dag.
Noen prøvde å drepe henne. Men hun slapp unna.
Det var ikke bra.
Det ville ikke vært bra om hun hadde blitt drept.
-Robert? -Ja.
Ta henne med hjem til deg. Hun er tryggere der.
-Hva skal du gjøre, Georgie? -Riper du den, er du død.
Jeg kjører deg til et tryggere sted.
Hva er planen? Vi har ingenting å komme med.
Vi sier sannheten. At vi ikke har nøkkelen.
Ikke Christos heller. Be om at sønnen din får leve.
-Appeller til hans medmenneskelighet. -Han er et jævla dyr.
-Og han har Christos. -Han vil ikke ha et lik på halsen.
Og særlig ikke en Clios. Dessuten kjenner han deg.
Treff ham, ansikt til ansikt. Vis respekt, så får du sønnen din.
Jenta er i live. Hun har rømt, så hun kan fortsatt vitne mot deg.
-Jeg løser det. -Det er ditt problem nå.
Jeg sa jo at jeg løser det.
-Hvordan visste du han var her? -Jeg ble invitert.
Ikke noe viktig bryllup skjer uten at jeg bes.
-Du ble ikke invitert i vårt bryllup. -Akkurat, vennen.
-Blir du med? -Nei, bare dere foreldre imellom.
-Bare si... -Takk. Jeg kan replikkene mine.
Nå hilser vi brudeparet med en applaus. Anna og Dimitri.
Nå vil vi se deres første dans.
Sasha! Så fint å se deg.
Jeg var på pianotimen din. Husker du?
Ser ikke kaken god ut?
-Unnskyld at jeg trenger meg på. -Har dere det jeg vil ha?
-Nei, men... -Ut herfra.
Vær så snill, Grigory. Jeg er her i egenskap av mor.
La sønnen min gå. Vi kan ikke gi deg noe vi ikke har.
Jeg vil gjerne tro deg.
Kjære deg. Du ødelegger min søsters store dag.
-Christos er uskyldig. -En uskyldig Clios?
Inntil noen av dere begynner å snakke sant-
-vil dere elskede sønn få ta konsekvensene.
Faren din ba meg om å passe på deg en liten stund.
De voksne bare prater og prater, og det er jo kjedelig.
Så vi kan vel bare stikke herfra?
-Moren min, da? -Hun kommer og legger deg siden.
Det ville vært synd om denne glade tilstelningen ble ødelagt.
Med historier om tortur, vold og drap!
Hold munn, ellers stilner jeg deg. Megge!
Fortsett å danse nå. Se så.
Hva faen gjør du?
Unnskyld meg, mine venner. Nå fortsetter vi å feire. Unnskyld.
Nå har du dømt ham til døden.
Irina! Irina! Hopp inn!
Hei, er alt...?
Hei, lille venn. Jeg heter Robert.
-Hva heter du? -Sasha.
Litvinov?
Greit, nå som dere har hilst, lar jeg dere være i fred.
Din skitne narkis!
Dere skal dø, jævler!
-Du utnyttet meg. -Det var nødvendig.
Jeg trengte en distraksjon.
Kidnappe et barn? Det er for lavt, selv for deg.
Han er ikke noe barn. Han er en spillebrikke. En uunnværlig en.
Forstår du ikke at du bare har forverret alt?
-Nå dreper han Christos. -Nei.
Han vil bare ha tilbake sønnen sin uskadet, til hvilken som helst pris.
Det var ikke vi som gikk over denne grensen.
Det var Litvinov. Vi tar igjen.
Vi svarer på det språket bare en psykopat som han forstår.
Øye for øye, tann for tann.
-Ja. -Jeg ba deg pent.
Du nektet, og søsteren din kalte meg hurpe.
Nå ber jeg ikke pent lenger. Ta med Christos til stadion i kveld.
Et kvarter før avspark. Da får du sønnen din.
Skader du Christos igjen, gjør noe dumt eller kødder med meg-
-får du se hvilken megge jeg kan bli.
Hun er den første som har fått meg til å føle -
- at jeg duger som jeg er.
-Jeg vet at det er dumt. -Nei, jeg forstår det.
Men det er slutt nå. Vet du hvem jeg skylder på?
Pappa.
-Han hadde jo henne først. -Han landet alltid på føttene.
Hva han enn ville ha -
- så fikk han det. Henne også.
Han gikk lei av sine gamle leker og skaffet nye.
-Men oss kunne han ikke bli kvitt. -Ikke si det.
Han var nok ikke en eksemplarisk far, men -
- han var glad i oss. Det tror jeg virkelig.
Det er klart at du gjør.
Jeg var hans store skuffelse.
Man kan ikke bytte inn barna sine mot bedre versjoner.
Nå er du bare full.
-Greit. Kokkens spesial. -Nei takk.
Stadionet tar 30 000, så vi har massevis av vitner.
Våpen kan ikke tas inn på området, så det blir rettferdig.
-Jeg liker ikke ost. -Hæ? Du bor jo i Frankrike.
Nei! Du går ikke fra bordet før du har spist opp alt. Forstått?
Bra!
Bon appétit.
Og jeg skulle være megga?
Hva i helvete, Adam?
Jeg har alltid lurt på hvorfor du gjorde det.
Et eneste øyeblikk av smerte, og så svinner alt hen.
Vet du hva som er det virkelig tragiske?
Det eneste jeg ville, var å bli behandlet som en ekte sønn.
I stedet ble jeg behandlet som pappas løpegutt.
Det siste han sa til meg var:
"Hold styr på denne for meg."
-Likevel har du den. -Den var det siste han ga meg.
Jeg kan ikke skilles fra den.
-Hun virker som Heksa fra Vest, hva? -Jeg hater henne.
Jeg har kjent Georgie lenger enn du har levd.
Så jeg kjenner henne, og hun er langt fra Heksa fra Vest.
Jeg synes hun er mer lik Blikkmannen.
Men hun vil ikke at det skal være sånn.
Hun vil også ha tilbake hjertet sitt.
Hva skjedde med det?
En slem mann tok det og ødela det.
Så nå gjør og sier hun ting som hun egentlig ikke mener.
Som med deg i kveld. Skjønner du?
Du kan vel skaffe det tilbake?
Det ville jeg hvis jeg kunne.
Værsågod.
-Georgie? -Takk.
Husker du første gang du traff meg på instituttet?
Jeg så deg og tenkte: "Wow. Den jenta ser like redd ut som meg."
Jeg var jævlig redd.
Jeg husker at jeg gikk inn i den bygningen som var full av historie-
-og følte meg som en eneste stor bløff.
Alle med vett i skallen gjorde nok det der.
Nei. Jeg hørte ikke hjemme der.
Jeg hører ikke hjemme her heller.
Jeg trodde at disse menneskene var bedre enn meg. Fordi de hadde...
Ja, hva?
Hvis jeg bare kunne få litt av det de hadde, ville jeg også bli fin.
Det er tull. Se hvem jeg har blitt.
Hvorfor er du her fortsatt, Robert?
Hadde jeg vært deg, ville jeg ikke vært i nærheten av meg.
Jeg er her fortsatt på grunn av den jenta.
Den jeg tror at du er innerst inne.
Jeg er ikke den jenta lenger.
Jeg er så sint -
- og jeg er redd for at det aldri kommer til å gå over.
Jeg vil ikke være sånn.
Ikke vær det, da.
Sasha? Sasha?
Unnskyld. Unnskyld meg.
Nå skysser vi deg hjem. Kom.
Jeg vil at du skal huske dette øyeblikket.
Se på meg. Se på meg.
Løft ham opp. Prøv å tørke opp her.
Greit, da skal vi se...
-Klarer du det? -Ja.
-Dere får vel hjem Christos? -Ja. Ikke vær redd.
Ikke slipp ham før vi ser Christos.
-Greit? -Greit.
-Hvor er gutten min? -Hvor er gutten min?
-Hvordan har Sasha det? -Betydelig bedre enn Christos.
-Herregud. -Kom hit, min lille mester!
Jeg er her, elskede. Hold i meg.
Vent.
Harddisken du fikk, var en kopi.
Mannen som har den nå -
- jobber for en viss gren av den russiske staten.
De kommer til å tro at du lurte dem.
For deg er det... Hvordan er det man sier det på engelsk? "Game over."
Gi meg nøkkelen, så kan jeg få deg ut av dette.
Gi meg nøkkelen.
Kan dere søke informasjon om denne filen?
Politimester? Får jeg snakke med deg på kontoret?
Jeg kommer.
Du fatter ikke hvor varsomt jeg måtte manipulere ham.
For at han skulle stole på meg.
Nå har du satt alt i fare.
Du var den eneste som visste hvor Fatima gjemte seg.
Vil du ha min jobb?
Jeg driter i deg og jobben din.
Negrescu prøvde å drepe mitt vitne. Han drepte søsteren.
Kona mi døde nesten på grunn av ham.
Jeg vil ta Negrescu, og du skal hjelpe meg.
Jeg er nok litt for full til å snakke med mamma.
-Fant du nøkkelen? -Christos er skadet.
Georgina kjører oss til akutten.
-Har han det bra? -Han klarer seg. Kom hit, bare.
-Begge to. -Jeg ringer en taxi.
-Hva slags nøkkel? -Hun bablet om en nøkkel.
-Noe som tilhørte pappa? -Jeg vet ikke. Kanskje det.
Hva er det?
Gi den til Georgina.
Hils henne og si at jeg sier unnskyld.
Hei.
Mamma!
-Hvor er broren din? -Han kommer ikke.
-Får jeg gå inn til Christos? -Ja, selvsagt, elskede.
Det ser mye verre ut enn det er.
-Georgina? -Ja.
Takk.
ADGANG FORBUDT
To ganger på én og samme dag.
Hva skylder jeg den æren?
Jeg er ferdig med oppdraget. Jeg har funnet jenta du lette etter.
Det er vel henne?
-Hvilken jente? -Jenta du lette etter.
Jeg lurer på en ting, min venn.
-Er noen andre innblandet i dette? -Nei.
Jeg trodde det var mellom oss.
Ja. Det trodde jeg også.
Fint. Kom.
Jeg har en ting til deg.
Helvete!
-Slipp våpenet! -Det går bra!
For en overraskelse.
Bortsett fra deg er det ingenting jeg hater mer enn rotter.
Hvis ikke man kvitter seg med dem -
- kan de raskt bli et problem.
Ha det, mine herrer.
Ha det, ditt svin.
Fatima.
Han likte deg. Constantine.
Det var meg. Det var min feil at vi mistet kontakten.
-Du trenger ikke.. -La meg snakke ferdig.
Jeg trodde at jeg ikke trengte deg.
At jeg ikke trengte fortiden min.
-Unnskyld. Jeg trodde... -Det går bra. Jeg er ikke sint.
Jeg glemte nesten, Georgie. Jeg har noe til deg. Fra Adam.
-Fra Adam? -Ja.
Han tror det kan være nøkkelen.
-Utrolig. Etter så lang tid... Adam? -Nå kan du endelig avslutte dette.
-Husker du hvor du parkerte? -Det gjør jeg faktisk ikke.
-Sånn er det å bli gammel. -Jeg er en mann i mine beste år.
Jeg sjekker her borte.
-Georgie! -Ja?
Tekst: Mikkel Broen www.sdimedia.com