Title: The Professor and the Madman Year: 2019 Duration: 02:04:42 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫- לונדון, אנגליה. 1872 -
‫אנא זהה את הנאשם.
‫ד"ר ויליאם צ'סטר מיינור, סרן ורופא ‫מנתח בצבא ארה"ב בדימוס.
‫ד"ר מיינור הגיע לחופינו ‫בחיפוש אחר מקלט.
‫בארה"ב, מולדתו, ‫הוא נרדף באופן בלתי נלאה
‫על ידי אדם שנשבע ‫לענותו ולהורגו.
‫באותו לילה גורלי, ה-17 בפברואר, ‫הנאשם התעורר בבהלה.
‫הוא ידע מיד ‫שמיקומו התגלה.
‫שרודפו, אדם בשם דקלן ריילי, ‫אכן נכנס לחדריו.
‫ד"ר מיינור שלף את אקדח השירות ‫שלו ורדף אחר הפורץ.
‫פניאני!
‫ברחובות הוא מצא ‫אדם רץ.
‫הצילו! הצילו!
‫אלייזה, פתחי את הדלת! ‫אלייזה!
‫במהומת הליל ‫הוא לא הבחין...
‫בין תוקפו ובין האדם החף מפשע, ‫ג'ורג' מרט.
‫אלייזה...
‫עצור! ‫-זה לא הפניאני!
‫לא! ‫-זה לא הפניאני!
‫לא! ‫-אני מצטער! אני מצטער!
‫לא! לא!
‫כבודו, ד"ר מיינור ירה ‫באדם הלא-נכון.
‫אז...
‫הוא לא התכוון לכך.
‫כבודו, אולי בית המשפט צריך ‫פשוט לשחרר את הרופא הטוב
‫ולהתנצל לפניו על אי-ההבנה.
‫כבודו!
‫דקלן... דקלן ריילי ‫הוא שמו.
‫אות טבוע בלחיו השמאלית. ‫הוא בא בלילה.
‫הוא בא עם אחרים. הם רודפים אותי! ‫הם פורצים לחדרים שלי!
‫אני לא מאמין לך, אדוני. ‫בית המשפט לא מאמין לך.
‫שקט, בבקשה!
‫שקט באולם! ‫שקט, בבקשה!
‫שקט! שקט, שקט!
‫אנחנו, חבר המושבעים ‫של הוד מלכותה,
‫מוצאים כי ד"ר ויליאם צ'סטר מיינור
‫אינו אשם ברצח בכוונה תחילה ‫של ג'ורג' מרט...
‫שקט! שקט!
‫מטעמי אי-שפיות. ‫-אני לא משוגע, אדוני.
‫שקט, בבקשה!
‫ויליאם צ'סטר מיינור,
‫בית המשפט פוסק ‫כי תוחזק בבטחה
‫בבית המחסה ברודמור ‫לפושעים חולי-נפש
‫עד שהוד מלכותה ‫תחליט אחרת.
‫שקט, בבקשה!
‫זוזו, זוזו!
‫- מיל היל, אנגליה -
‫לעזאזל!
‫היי! עוד דיבורים כאלה, ‫ואתה תסולק! -הרולד.
‫אני צריך לחזור למשחק, אבא. ‫-עוד שנייה, ילד. תנשום קצת.
‫שים לב לריצה הארוכה בצד. ‫אם אתה רואה את הבריון הזה מגיע,
‫תישאר נמוך ואל תיתן לו ‫למשוך אותך למרכז, בסדר?
‫ונסה לעשות תפיסה נקייה. ‫-כן, אדוני. המשחק, אדוני.
‫הרולד, ‫באשר לשימוש שלך במילים...
‫כן, אדוני. ‫-יפה. קדימה, ילד, לך.
‫דיברתי איתו. ‫-כן, ראיתי.
‫יש בעיתון סיפור נורא, ‫ירי בלאמבת'...
‫שביצע אמריקני, קצין בצבא...
‫והאישה המסכנה נותרה לבדה ‫עם שישה ילדים. -ראיתי את זה.
‫אני לא יודעת מה הייתי עושה, ‫ג'יימס,
‫אילו נלקחת ממני בצורה כזאת.
‫יש!
‫זהו, זהו!
‫כן, כן!
‫כן, כן! מה תגידו על זה, ‫חמורים תאבי דם?
‫זהו, אתה מסולק! ‫-מה לא בסדר ב"תאבי דם"?
‫רד מהמגרש! ‫-הרולד! הרולד!
‫אני רוצה לציין שיש לי ידע כללי,
‫אוקספורד, אנגליה
‫בתחום הארית והארמית-ערבית.
‫לאחרונה הגשתי לאגודה הפילולוגית ‫מאמר על הטיית פעלים בגרמנית.
‫מר מאריי, אני מבין ‫שאין בידך תואר אוניברסיטאי.
‫לא, אדוני, אין לי תואר.
‫אני אוטודידקט, לימדתי את עצמי. ‫-אני מכיר את המילה.
‫השכלה? -עזבתי את בית הספר ‫בגיל 14 כדי להתפרנס.
‫באמת, פרדי, זה קצת מוגזם. ‫-קצת מוגזם, כן.
‫שהרי אנו, הנציגים המכובדים
‫של ההוצאה לאור ‫של אוניברסיטת אוקספורד,
‫מנסים כבר עשרים שנה ‫לכתוב את המילון הזה,
‫ולמרות מאמציו ‫הגדולים של צבא שלם
‫של אקדמאים, ואני בהם, ‫לא הגענו לשום מקום.
‫סלחו לי, זה לא מדויק. ‫אנחנו למעשה נסוגים לאחור.
‫השפה מתפתחת מהר יותר ‫מההתקדמות שלנו.
‫שפה נפלאה זו שלנו, ‫המתפרשת על פני העולם,
‫שלפה אקדחים, השחיזה כידונים ‫והכריזה כי לא תיתן שיאלפוה.
‫ואנו, ‫בדיונינו הבלתי-נגמרים על הצורה,
‫על הטווח ועל המטרה של המילים,
‫למעשה השלכנו עצמנו אפיים ארצה ‫בפניה בתחושת תבוסה משפילה.
‫ברגע זה המפעל גווע.
‫האם זה מוגזם, מקס?
‫רבותיי, לצערי, ‫דרושה לנו תרופת פלא.
‫אני מציע שהאיש הזה, יוצא הדופן ‫והלא-קונבנציונלי, מר מאריי,
‫הוא הפתרון והישועה שלנו.
‫תיאורך אומנם דרמטי, ‫אך נכון, פרדי.
‫עם זאת, אנחנו צריכים ‫קצת יותר מתמיכה נלהבת.
‫עולה בראשי המילה "כישורים". ‫אולי תואר ראשון... -כישורים, כן.
‫אני דובר לטינית ויוונית שוטפות, ‫כמובן. מלבד זאת,
‫אני מכיר היכרות יסודית ‫את הלשונות הרומאניות,
‫איטלקית, צרפתית, ‫ספרדית, קטלאנית,
‫ובמידה פחותה יותר גם פורטוגלית, ‫וודואה, פרובנסאלית וניבים נוספים.
‫במחלקה הטווטונית יש לי ידע סביר ‫של גרמנית, הולנדית, דנית ופלמית.
‫התמחיתי באנגלו-סקסונית ‫ובמזו-גותית
‫והכנתי לדפוס עבודות ‫על הלשונות האלה.
‫יש לי ידע שימושי ברוסית.
‫ידיעותיי בעברית ובארמית
‫מספיקות לקריאה ‫רצופה בברית הישנה ובפשיטא.
‫ערבית-ארמית, קופטית ופיניקית ‫אני יודע במידה פחותה,
‫בגבולות המחקר של גנזיוס.
‫סליחה שהארכתי, ‫אני בטוח שיש לכם שאלות.
‫מר מאריי, ‫עולה מילה לראשי...
‫פיקח.
‫האם תוכל להגדירה ולספר לנו ‫את ההיסטוריה שלה?
‫אני אנסה את ידי, ‫על הדרך, כמו שאומרים.
‫פיקח: שם תואר. ‫פירושו: נבון, חריף, מיומן.
‫כנראה נובע מגרמנית בסיסית, ‫"קלובר",
‫או אולי מהולנדית תיכונה, "קלבר",
‫שפירושה חד או חכם.
‫מר מאריי גם מתמחה ‫בריקוד סקוטי עממי.
‫סלחי לי שהסתרתי את זה ממך. ‫בעצמי לא האמנתי שיש לי סיכוי.
‫כולה שלי, איידה, ‫כל השפה.
‫מעולם לא ידעתי איך לעמוד בפני ‫הלהט שלך, אבל זה כל כך פתאומי.
‫ולעזוב את כל זה, ‫בית הספר, העקביות...
‫זה באמת מה שאתה ‫רוצה בשביל כולנו?
‫איידה, אני בן של סוחר בדים ‫מטוויוטדייל, חסר השכלה,
‫שקיבל פתאום ‫הזדמנות אמיתית.
‫כל חיי היו הכנה לזה.
‫הקריאה הגיעה סוף-סוף. ‫כל מה שעשיתי, עשיתי איתך.
‫מעולם לא הייתי מסוגל ‫לעשות דבר בלעדייך.
‫האם פעם נוספת ‫תיתני לי את כוחותייך?
‫אם עליי ליצור ספר, ‫אזדקק לגב איתן.
‫אבא!
‫אלזי, ילדים. ‫-אנחנו נוסעים לאנשהו?
‫לאוקספורד.
‫אבא שלכם הוא העורך ‫של המילון האנגלי החדש
‫על פי עקרונות היסטוריים. -מה זה?
‫זה ספר גדול מאוד, ‫עם הרבה מילים.
‫כל המילים שבשפה האנגלית.
‫כמו המילון של ד"ר ג'ונסון? ‫-כן, אבל...
‫בספר שלו יש רק ‫כמה חופנים של מילים.
‫לעומת זאת, עליי הוטל לזהות ‫ולהגדיר כל מילה, עד האחרונה!
‫האם המילה "שמח" תהיה בו, אבא? ‫-כן, "שמח" תהיה במילון, אלזי.
‫המילון שלי יזדקק ‫לכמה כרכים כמו זה...
‫כדי לאחסן את כל השפה.
‫והמילה "עצוב"? ‫-"עצוב" תהיה שם, כן, כן.
‫מה עם "גדול"? המילה "גדול" ‫תהיה שם? -כן, וגם "קטן".
‫אין מילה שתוכלו לחשוב עליה ‫שלא תיכלל בספר הגדול הזה.
‫אבא? -כן, אוזווין. ‫-האם "אוזווין" יהיה במילון?
‫כנראה... אולי...
‫אף פעם אל תשחקו ‫בספרים, בסדר? זה אסור.
‫- ברודמור, אנגליה -
‫יום רביעי, 17 באפריל 1872. ‫אסיר מס' 742.
‫742, הליך קבלה.
‫מיינור, ויליאם צ'סטר. ‫אמריקני, בן 48.
‫מנתח.
‫סרן בצבא ארה"ב.
‫לא ידועה דתו.
‫מסווג כמסוכן לזולת.
‫מוצב באגף 2.
‫האסיר נתון בהתקף זעם, ‫יורק עשרות פעמים,
‫על פי טענתו, כדי שלא לבלוע ‫מוטות ברזל קרים,
‫מצופים ברעל, ‫שהוצמדו לשיניו.
‫תיכנס.
‫17 במרץ, זה שלושה ימים ‫האסיר לא ישן.
‫הוא קופץ ממיטתו ללא הפסקה ‫כדי להביט מתחתיה באימה ברורה.
‫טוען שוב ושוב שהוא מחפש ‫את אלו שבאים לתופסו בלילה.
‫ד"ר ריצ'רד בריין, ‫מנהל בית המחסה ברודמור.
‫וזה היה שם, ‫ממש מול עיניי.
‫"לא ניתן היה 'לתחמן' את שר ‫הפנים לכדי הסכמה". אתה מאמין?
‫כמו אורת'רוס, ‫שורה בעלת שני ראשים.
‫בכתב! ב"אתנאום"! במשפט יחיד!
‫הספר שלך, מר מאריי,
‫יצטרך לקבוע כללים נוקשים ‫שיבטלו עבירות שכאלה.
‫מלבד זאת הוא יצטרך ‫לתקן את כל האיות,
‫לקבוע הגייה נכון ‫ולחזק את תקינות השפה.
‫היינו כבר במצב הזה, מקס. ‫מה עם כל ה"תחמונים",
‫האיסורים והמגבלות שיגיעו בעתיד? ‫-השפה נמצאת בשיא טהרתה,
‫ברמת עידון שיכולה ‫רק להידרדר מכאן.
‫מתפקידנו לתקן אותה, ‫אחת ולתמיד.
‫אז ניתן יהיה לקבוע אם ייוותרו ‫שינויים. -ומי יתיר אותם, לדעתך?
‫אתה, מקס? אני?
‫לא. כל המילים תקפות בשפה.
‫עתיקות או חדשות, ‫מיותרות או איתנות,
‫ממקור זר ‫או מקוריות שלנו.
‫הספר חייב לרשום ‫כל מילה, כל גוון,
‫כל תסבוכת אטימולוגית
‫וכל מבואה אפשרית שתבאר ‫אותה, מכל סופר אנגלי.
‫הכול או לא כלום.
‫זה אומר לקרוא הכול.
‫לצטט כל מה שהוכח כי הוא קשור ‫לתולדות המילים המצוינות.
‫המשימה ענקית, עצומה. ‫-ובלתי אפשרית.
‫יש דרך.
‫מטלה שעלולה לארוך ‫מאה גלגולי חיים של אדם אחד,
‫עלולה לארוך גלגול חיים אחד ‫של מאה אנשים.
‫מתנדבים. ניסינו את זה בעבר, ‫ג'יימס, ונכשלנו.
‫לצערי, אין די אקדמאים בארצנו.
‫כמה גייסתם? ‫-80, אולי 90.
‫אילו היו אלף, ניתן היה להגשים ‫את המטרה בתוך כמה שנים בלבד.
‫איפה אתה מציע ‫שנמצא אלף אנשים?
‫בכל מקום שבו מדברים ‫אנגלית ושמחים בה.
‫בכל חנות ספרים, ‫בית ספר, מקום עבודה או בית.
‫אתה מתכוון לאנשים רגילים? ‫חובבנים?
‫כאלה שהם דוברי אנגלית, כן.
‫נבקש מהם לקרוא ולחפש ‫את המילים שאנחנו רוצים.
‫שירשמו את המילה ‫על פתק,
‫יחד עם ציטוט שמצאו ‫שמבאר את אותה המילה.
‫ואז? לשלוח ‫את הפתק בדואר.
‫צבא שלם, המכסה את רוחבה ‫של האימפריה ומעבר לה,
‫שסורק בצורה גורפת ‫את כל הספרות האנגלית
‫ויוצר רשימה של כל השפה.
‫מילון בשיטה דמוקרטית. ‫-אך עדיין ערוך על ידינו, המשכילים.
‫ובשיטה זו, מר מאריי,
‫כמה זמן יידרש להערכתך ‫להשלמת המשימה שלך?
‫חמש שנים, ‫שבע לכל היותר.
‫כל המילים וההיסטוריה המלאה ‫שלהן? -עד האחרונה.
‫אבוי לאנגליה.
‫אנחנו עומדים לצאת ‫אל ההרפתקה הגדולה ביותר
‫שהכירה השפה שלנו מעולם.
‫בואו נתחיל ב"אאורטה" ‫ולא נעצור עד שנגיע ל"תיתורת".
‫תיתורת? -אני מניח שזו ‫המילה האחרונה בשפה.
‫מן הסתם אין עוד משהו אחרי ת-ת. ‫-מה פירוש המילה?
‫תוכל לחפש אותה ‫בעוד כמה שנים קצרות.
‫יש בו להט מחניק. ‫-כן.
‫והמבטא הסקוטי המעצבן הזה.
‫למה הוא לא ‫מנסה להסוות אותו, לדעתך?
‫ולו רק למען עור התוף שלנו.
‫הרעיונות שלו די רדיקליים. ‫זה בדיוק מה שאנחנו צריכים.
‫אתה לא חושב שהוא מחסידיו ‫של אותו תועמלן יליד גרמניה, נכון?
‫לא, לא, יקירי.
‫האיש הזה מבקש בכל מאודו ‫ליטול חלק בעולם הקטן הזה שלנו.
‫הייתי אומר שהוא ‫כבר משוחד אליו.
‫אני מצטער, איידה.
‫על מה? -על שיבוש החיים. על פירוק ‫הבית. על שגררתי אותך לכאן.
‫בלי ספקות, ג'יימס, בלי חששות. ‫אני צריכה שתבטיח לי.
‫עכשיו כשהתחלנו, בוא נעשה ‫את זה עד הסוף, יציבים ונחושים.
‫"פנייה אל דוברי האנגלית ‫וקוראיה בבריטניה הגדולה,
‫"באמריקה ובמושבות הבריטיות,
‫"לקרוא ספרים וליצור ציטטות למילון ‫חדש, שיהיה ראוי לשפה האנגלית.
‫"אנחנו חיים בתקופה שבה ידוע לנו ‫מקורם של כדור הארץ,
‫"האדם וכל בעלי החיים.
‫"אנחנו יודעים מהי ‫הטמפרטורה של מים רותחים
‫"ומהו אורכו המדויק של יארד.
‫"הספנים שלנו יודעים למדוד ‫במדויק קווי אורך ורוחב.
‫"ובכל זאת אין לנו מפה או מצפן ‫שינחו אותנו בים המילים הגדול.
‫"הגיע הזמן להעניק לשפתנו הכבירה ‫את אותו המקום והכבוד
‫"שזכו לו סטנדרטים ‫מדעיים אחרים.
‫"שלחו את מילותיכם לאוקספורד. ‫הבה נתחבר כולנו במטלה עצומה זו
‫"באמצעות המבוך הנפלא ‫של הדואר המסועף שלנו."
‫מה אתה עושה, אבא? -מר בראדלי ‫ואני עושים בור גדול באדמה.
‫אבל בשביל מה? ‫-לסקריפטוריום.
‫זה חדר, דומה לזה ‫שהיה במנזרים מימי הביניים,
‫שבו הנזירים ‫העתיקו כתבי יד.
‫תסתכלי, תראי את זה, ‫תראי מה מצאתי.
‫אוצר. תוכלי לנקות אותה בשבילי? ‫-כן, אבא.
‫"זו דרך ארוכה, אבל נצליח ‫לשאת את השפה מעל פני המים."
‫מר בראדלי.
‫"יחד איתכם, המתנדבים שלנו, ‫המשמשים כשלבים בסולם,
‫"נצליח להעלות את השפה האנגלית ‫אל שערי גן עדן."
‫עזוב אותי!
‫מי עשה לי את זה?
‫להתרחק! זוזו!
‫קדימה, קח אותי!
‫זוזו, זוזו אחורה! ‫אחורה, עכשיו, עכשיו!
‫תסתכל עליי, תסתכל עליי! ‫ילד, תקשיב לי, תקשיב לי.
‫אנחנו נרים קצת את השער, ‫ננסה למשוך את הרגל שלך החוצה.
‫אני... לא יודע, המפקד. ‫-חייבים לעשות את זה, בן, חייבים.
‫תיתן לנו לנסות?
‫כל הכבוד. כל הכבוד. בשלוש. ‫אחת, שתיים, שלוש.
‫זוזו מדרכי! זוזו מדרכי!
‫מה המרחק לנפח ‫הקרוב ביותר?
‫קרות'ורן. ‫-והמנתח הקרוב ביותר?
‫הכפר קרות'ורן, ‫זה חצי שעה כל כיוון.
‫אני רוצה סכין חדה ומסור.
‫תרימו את השער!
‫בעוד חצי שעה ימות ‫האיש הזה מאיבוד דם.
‫קולמן. -כן, המפקד. ‫-תביא סכין חדה ומסור.
‫מהר!
‫עכשיו תקשיב לי, דוקטור.
‫אני יודע מי אתה ‫ואיך הגעת לכאן.
‫תאמין לי כשאני אומר ‫שכל העושר שלך
‫לא יועיל לך אם ‫תעשה משהו מפוקפק.
‫המסור שלך.
‫תעטפו את הפצע ‫בבדים מורתחים.
‫תשמרו שהחגורה תישאר הדוקה ‫וקחו אותו לרופא.
‫הקשירה שלך החזיקה, ‫הדימום היה איטי,
‫מצבו עדין, אבל הוא חי. ‫אנחנו מאוד מודים לך, ד"ר מיינור.
‫הפצע נשטף ונחבש ‫בחומצה קרבולית?
‫למרבה המזל, המנתח המקומי שלנו ‫מכיר היטב, כמוך,
‫את שיטות העיקור והחיטוי ‫החדשות של ליסטר.
‫כיסא ההרגעה של ראש.
‫גם ד"ר ראש היה מנתח ‫בצבא האמריקני זמן מה, כמדומני.
‫ד"ר ראש האמין ‫שאם ניתן למנוע לחלוטין
‫כל תזוזה של המטופל ‫במהלך פרכוסי מאניה,
‫ניתן יהיה לבטל לחלוטין ‫את השיגעון.
‫זה ברברי בפשטותו.
‫זו מזכרת ישנה ‫מהימים האפלים במקצוע שלי,
‫אבל עדיין יש לה שימוש ‫בשילוב עם טכניקות מודרניות.
‫אתה חושב שאני לא שפוי. -כולנו ‫לא שפויים במידה מסוימת, לא?
‫אתה חש מאוים תמידית, נכון? ‫-יש איש...
‫שרודף אותי.
‫מתוך תאי לא אצליח להבחין ‫בהתקרבותו. אז אם תרשה לי,
‫אבקש את ערנותך, ‫ושתבקש מאנשיך ליידע אותי.
‫קל לזהות אותו. ‫אות מוטבע בצד שמאל של פניו.
‫ד"ר מיינור, ‫היה סמוך ובטוח שנעשה
‫כל מה שביכולתנו ‫כדי להבטיח את בטיחותך.
‫אוכל לעזור לך ‫בעוד משהו?
‫אני מקבל קצבה ‫מצבא ארה"ב.
‫הייתי רוצה שרובה תעבור ‫לגב' מרט, כדי לתמוך בילדיה.
‫אני בטוח שאפשר לארגן את זה. ‫-אדוני?
‫הייתי רוצה ‫לטפל בזה אישית.
‫בבקשה, ד"ר מיינור. ‫האדם הכי טוב שלנו מטפל בזה.
‫תודה, מר מנסי.
‫ילדים ישנים כאן.
‫אני רק מביא מכתב, ‫גברתי.
‫קצת מאוחר מדי לדואר, לא? ‫אתם לא יודעים לשקר.
‫אני לא עיתונאי, או שוטר, שום דבר ‫כזה. לא באתי להטריד אותך בכלל.
‫עליי לוודא שתקבלי ‫את המכתב אישית.
‫אני פשוט אחליק אותו ‫מתחת לדלת.
‫אני לא עיתונאי.
‫אז מי אתה? ‫-אני מנסי, גברתי.
‫אני מקווה לעזור.
‫זה ממך? ‫-לא, גברתי. המכתב יסביר הכול.
‫ממי הוא?
‫היא לא הייתה מוכנה ‫אפילו לשקול את זה.
‫תודה, מר מנסי.
‫חפש שוב. בטח יש לנו את זה. ‫-חיפשתי, ואין לנו.
‫יש לי ציטוטים ‫מהמאות ה-14, 15, 16 ו-19,
‫אבל לא מהמאות ה-17 וה-18.
‫איך זה ייתכן? ‫איך ייתכן שרסקין כתב
‫"הפסל מאושר ובולט בצבעו" ‫ב-1849?
‫איך ייתכן שאני משתמש ‫במילה מדי יום,
‫אם אתה אומר לי ‫שהיא נעלמה במאה ה-17?
‫לאן היא נעלמה במשך 200 שנה? ‫-אני לא אומר שהיא נעלמה, אדוני,
‫אני רק אומר שאין לנו הוכחה. ‫-תחפש שוב, צ'רלס.
‫ואיפה בדיוק היית רוצה ‫שאחפש, אדוני?
‫בכרטיסי ברכה ליום הולדת, אולי,
‫או בהוראות שימוש בתרופה? ‫או בהוראות הפעלה?
‫או אולי בברכות ליום גאי פוקס? ‫ואנחנו עדיין באות א'!
‫מה עם ב', ג', ד', ה', ו', ז', ח', ‫ט', י', כ'? זה חסר תקווה, אדוני!
‫מר הול!
‫אנא, שמור על מידה של גינונים. ‫הנרי, מה הבעיה בדיוק?
‫המילה "אישור", אדוני. ‫היא חוליה חסרה.
‫שלא לדבר על "אמנות".
‫אין לנו "אישור" במאות ה-17 וה-18. ‫אנחנו לא מוצאים לה זכר.
‫תחפש ב"גן העדן האבוד". השפה ‫קיבלה תפנית חשובה אצל מילטון.
‫הוא היה טהרן, ‫שחיזק את משמעות האנגלית שלו.
‫המפתח יהיה שם. נסה את זה. -אולי ‫אפשר לדלג על המאה ה-17, אדוני.
‫יש לנו הופעה ראשונה ‫ב-1380 עם ג'ון ויקליף,
‫"ישו חיזק את חוקו ‫ובמותו אישר אותו".
‫ויש לנו את רסקין במאה הזאת.
‫מר בראדלי, אנחנו חייבים את ‫כל השלבים. לא מדובר על מאות,
‫אלא על תיעוד ‫התפתחות המשמעות.
‫לך למילטון. הוא ממש כאן. ‫-כן, אדוני.
‫מר בראדלי. ‫-צ'רלס.
‫"התנצלות. 1848. ‫ג'יימס הנרי לי האנט.
‫"'התנצלות כנה על החוצפה...'
‫מתקבלת.
‫תער! הביאו לי את התער! ‫-סר ריצ'רד!
‫הירגע! ‫-אבא! התער, הביאו לי את התער!
‫בחורים, תזדרזו!
‫הביאו לי את התער! הביאו לי ‫את התער! -קדימה! מהר!
‫אבא! אבא! אבא! ‫-מהר!
‫אבא! אבא! אבא!
‫האיש הזה, דקלן ריילי, ‫הוא עריק.
‫סמנו אותו ככזה.
‫אבץ! אני זקוק ללוחות אבץ. ‫הוא בטח נכנס מלמטה.
‫ומים בקערה ליד סף הדלת. ‫כך השד לא יוכל לעבור.
‫מה יש בצד השני, דוקטור? ‫-הלילה, הוא רוצה לקחת אותי לשם.
‫בעיניו העיוורות הוא יכול לראות ‫אותי רק בחושך.
‫איך תרגיש אם נגביר את האור? ‫-כטיפול?
‫אני לא צריך טיפול! ‫-לא כטיפול! כניסוי!
‫אני צריך לראות אותו מתקרב, ‫כדי שאוכל להתגונן!
‫ניסוי בהגנה עצמית, ‫שנעשה אותו יחד, דוקטור, כן?
‫תן לי להסתכל. ‫חתכים שטחיים רבים בפנים.
‫איך תרגיש, דוקטור, אם ניתן לך ‫כמה אביזרי נוחות ביתיים?
‫לסת אורתוגנטית, זווית לפנים, ‫80 מעלות. אולי קצת ביגוד.
‫נכונות להתאהב, 8 עולה. ‫נטייה להעמיד צאצאים, 4 יורד.
‫כיצד זה יפעל? ‫המלתחה שלי כאמצעי הגנה?
‫כאמצעי הגנה, בדיוק.
‫דבקות, 3 קבוע. ‫לוחמנות, 6 עולה.
‫חשאיות, 8. ‫תקווה, 4 קבוע.
‫כן, דברים פשוטים ‫שנוכל לשלב בסביבתך.
‫במקרה, התא הסמוך אליך פנוי. ‫תוכל להסתובב קצת.
‫זה ייתן לי מקום לצייר. ‫אני יכול להחזיק כני ציור וצבעים.
‫בהחלט. פליאה, אידיאליות, ‫צורה, כולם 8 יורד.
‫אפשריות, לא ניתנת לקביעה. ‫יש לך עוד בקשות, דוקטור?
‫הספרים שלי. ‫אני יכול לקבל את הספרים שלי?
‫בהחלט. עוד משהו? ‫-האקדח שלי.
‫אולי נוותר עליו בינתיים. ‫-תודה, דוקטור.
‫אנא, אל תודה לי. ‫-עבר זמן רב מאז שמישהו...
‫ידידי היקר, אל תודה לי, ‫אל תודה לי.
‫התחלה חדשה.
‫כן.
‫התחלה חדשה, כן.
‫כיצד ייתכן שמחלה הסיגה ‫אדם ממשפחה כל כך טובה
‫לרמה ירודה כזו ‫של חייתיות?
‫דוקטור?
‫מנסי?
‫כל הבחורים השתתפו. ‫-ומה יש לנו כאן?
‫זה ספר, אדוני.
‫כולנו מודים לך מאוד.
‫כן, אכן ספר. ‫תודה, מר מנסי.
‫על כך שהצלת את חייו ‫של הסוהר הצעיר, אדוני.
‫אקרא אותו בשקיקה ואנצור ‫אותו לנצח! תודה לאנשיך בשמי.
‫חג מולד שמח. ‫-חג מולד שמח גם לך, כן.
‫רגל חזיר, מר מנסי!
‫אדוני?
‫אני מוצא שרגל חזיר ‫טעימה וחמה
‫הרבה יותר טובה להתגברות על קור ‫מכמה שמיכות או פחם רב באש,
‫בייחוד בתקופה זו ‫של השנה.
‫הוא אהב את הספר, אדוני? ‫-הספר? -כן.
‫לא יודע. ‫-הוא קרא אותו?
‫טוב, הוא פתח את האריזה. ‫-כן, אדוני.
‫ואז הוא פתח את הספר. ‫-כן? -ואז הוא זרק אותו מהחלון.
‫מה? -כן, הוא אמר ששד התאדה ‫מתוך העמוד ונכנס לתוך נחיריו.
‫נחיריו? -ברגע זה ממש הוא מנסה ‫לתלוש שיערות מתוך אפו.
‫"כדי לתאר את סיפורה של כל ‫מילה, יש להביא תיעוד של לידתה,
‫"מתי נכתבה בראשונה.
‫"משם המילים מגיעות אלינו ‫לאורך התקופות,
‫"מתעקלות ומתפתלות ‫במסלול נפתל,
‫"והמשמעויות פונות ‫הנה והנה כדג במים,
‫"בעודן מוסיפות לעצמן ‫ומסירות מעצמן דקויות וניואנסים.
‫"אך המילים מותירות עקבות...
‫"במרחבי הספרות ‫בשפה האנגלית.
‫"נרדוף אותן, ‫נצוד אותן ונאתר אותן.
‫"כל המילים, כל אחת ואחת, ‫מתוך מאות של כתיבה,
‫"ונעשה זאת ‫בקריאת כל ספר וספר."
‫האם ניתן לעשות את זה?
‫ממזר מטורף ‫ויפהפה שכמוך!
‫סוהר! סוהר!
‫דיו. אני צריך דיו. ‫-כן, אדוני, אני מבין, אדוני.
‫נייר. ‫-כן, אדוני.
‫הרבה מאוד נייר. ‫-אבדוק מה אוכל לעשות, דוקטור.
‫וקולמן... ‫-כן, אדוני?
‫התואיל בבקשה...
‫להיפטר מזה בשבילי?
‫מה זה, אדוני? ‫-אתה לא רואה את זה?
‫כן, ברור שאני רואה, אדוני... ‫-כן, שיער אף, היזהר מאדי השד,
‫הקפד לשטוף את הידיים, ואני ‫אדאג להוציא עוד כמה מאוחר יותר.
‫תודה, אדוני. ‫-תודה לך, קולמן.
‫קר לי מדי. ‫אני הולך הביתה.
‫נחמם זה את זה, בוא. ‫-קר לי מדי.
‫הנה, חייכת. ‫-אני לא יכול, קר מדי!
‫נו, בחייך! ‫-לא!
‫לא, לא, הבטחת לי! ‫הבטחת לי!
‫תעזבי אותי, ‫אני לא חייב לך כלום!
‫במה אני אמורה להאכיל ‫את הילדים הקטנים שלי?
‫לא יודע, תשאלי ‫את אבא שלהם.
‫איך אתם מתקדמים ‫עם הגפרורים?
‫אמא, את בסדר? ‫-כן, כן, אני רק צריכה רגע.
‫כן, אפשר לעזור לך? ‫-ערב טוב.
‫יהיה בסדר. ‫-תהיתי, אמא שלך בסביבה?
‫נסיים את הגפרורים ‫עוד הלילה.
‫יש איש בדלת. ‫-תגידי לו שזה חג המולד, והוא ילך.
‫את מוכנה לתת לה ‫את זה
‫ולמסור לאמא שלך ‫חג מולד שמח ממר מנסי?
‫לילה טוב, בנות.
‫אמא?
‫בחבילה אחת יש רגל חזיר, ‫בשנייה הוא לא אמר.
‫הוא אמר לי "תמסרי לאמא שלך ‫חג מולד שמח."
‫"חג מולד שמח ממר מנסי." ‫אז זה בסדר, נכון, אמא?
‫אדוני!
‫עצור, אדוני, בבקשה! ‫-כן, יקירה?
‫זה אמור להיות אני? ‫-כן.
‫לילה טוב, גב' מרט. ‫-לילה טוב, ותודה.
‫סליחה שאני אומר, גברתי,
‫אבל זה לא חייב להיות ככה. ‫הילדים לא חייבים להיות רעבים.
‫יש מישהו שמחכה ‫להאכיל אותם.
‫קח אותי אליו.
‫תן לי להביט בעיניו, ‫נראה אם אוכל לקבל אותו.
‫הלכתי לסעודה ואכלתי ‫תפוחים, בננות וחמוציות.
‫אני הלכתי לסעודה ואכלתי ‫תפוחים, בננות, חמוציות ו... כלב.
‫זה לא ייתכן, אי אפשר לאכול כלב. ‫-כן, אפשר.
‫לא, אי אפשר. אמא!
‫אמא?
‫אמא...
‫חג שמח לכולם!
‫היי! אנחנו סופגים אש, ‫מר בראדלי! רסס אותם!
‫שובבים קטנים!
‫אתה זוכר את חג המולד ‫הראשון שלנו בבית הספר?
‫הרולד היה ‫בן 8 או 9 חודשים.
‫הוא היה תינוק כל כך שמן.
‫אתה זוכר איך הוא היה בוכה? ‫-אלוהים...
‫לילה אחד הוא צרח כל כך,
‫לא יודעת איך הגוף הקטן שלו ‫היה מסוגל לזה.
‫כל גרם בו צרח. ניסיתי הכול, אך ‫לא הצלחתי להרגיע אותו. פחדתי.
‫ואז אתה הגעת הביתה.
‫הרמת אותו בידיים, ‫הצמדת אותו לחזה. והוא הפסיק.
‫הוא היה כל כך תשוש, ‫הוא נרדם מיד.
‫זה תמיד היה כך, ‫עם כולם.
‫היה בך משהו שלא היה בי.
‫אז לימדתי את עצמי ‫להיות מה שחסר בך.
‫קפדנית. מתמידה. לא משתנה. ‫-מלכה וליצן, יחד יוצרים שלמות.
‫מה אם זה ישתנה? מה אם ‫לא תהיה כאן כדי להיות הליצן?
‫אני יודע שלא הייתי ‫כל כך נוכח לאחרונה.
‫אבל בקרוב יהיה ‫שינוי לטובה.
‫הלוואי שהיה לי ‫הביטחון שלך.
‫תכבה את האש ‫כשתבוא לישון?
‫- גן העדן האבוד -
‫חשבתי שתהיה כאן, ‫אדוני.
‫יש לי כמה שעות לפני שהקטנים שלי ‫יתעוררו לבוקר של חג המולד.
‫חשבתי לבדוק שוב את "אישור". ‫-לשנינו היה אותו רעיון.
‫ויליאם?
‫ד"ר מיינור?
‫יש לי הצעה בשבילך. הייתה ‫בקשה לפגישה. -טריסטרם שנדי,
‫מתנה ממר מנסי ואנשיו... ‫אבל הרבה יותר מזה.
‫זה עניין מאוד רגיש. ‫-אזדקק לספרים,
‫הרבה יותר כרכים ‫משיש בהישג ידי.
‫ויליאם, אני חושב ‫שזה יכול להיות מאוד חשוב לנו.
‫אוניברסיטת אוקספורד ‫לקחה על עצמה
‫לערוך רשימת מצאי ‫של כל השפה האנגלית,
‫והם ביקשו עזרה.
‫אתה מקשיב לי?
‫אני אהיה בסדר... ‫אם תהיה לי עבודה.
‫עם המטלה הזאת,
‫אני אהיה בסדר,
‫אבל אני זקוק לספרים, ‫אני רק צריך ספרים.
‫תכין לי רשימה ‫של הכותרים הדרושים לך.
‫אם אשיג אותם, ‫אדאג שיישלחו אליך.
‫תודה, דוקטור.
‫ויליאם...
‫מתי היא רוצה לבוא?
‫גב' מרט.
‫איפה הוא? ‫-הוא יגיע בעוד רגע.
‫רק רציתי לוודא ‫שכולם נושמים.
‫יש נדיבות אמיתית ‫בביקורך כאן היום, גב' מרט.
‫אומץ אמיתי. ‫-אומץ אינו הסיבה שבאתי, דוקטור.
‫האם...?
‫הם אפשרי ‫שהם יחכו בחוץ?
‫המכתב. ‫-כן.
‫טוב.
‫איך אפשר...? ‫-אנחנו נדאג לכול, אדוני.
‫תודה לך, דוקטור. ‫-תודה לך, גב' מרט.
‫זה לא אומר ‫שהכול בסדר.
‫מה תרצה לשלוח לה?
‫הכול.
‫"מעטים בלבד ‫מן הספרים המוקדמים נקראו.
‫"אנו משוועים לעזרה דחופה ‫בכל הנוגע למאות ה-17 וה-18,
‫"שהרי יש לעבור על כמעט ‫כל ספרות המאות האלה.
‫"ניתן להתרכז במילים ‫נדירות וגם מאוחרות,
‫"מילים מיושנות, חדשות ומוזרות,
‫"אך אין להתעלם ‫ממילים יום-יומיות,
‫"כי כל מילה בפעולה הופכת ‫ליפהפייה לאור משמעותה שלה."
‫מר מנסי!
‫סליחה שהערתי אותך. ‫אני צריך את עזרתך עם משלוח.
‫כן, טוב, עכשיו לילה?
‫יש כל כך הרבה.
‫צריך מעטפות, טונות, ‫הרבה-הרבה מעטפות, ותיק גדול.
‫כן, אדוני. -ונגר, אתה יכול ‫להביא נגר בבוקר, כמובן?
‫בוקר טוב, אדוני. ‫-לא כל כך טוב, לצערי, הנרי.
‫זה "אמנות". כלום לא עובד. ‫-אתה בטוח, אדוני?
‫בדקתי את זה בעצמי אתמול ‫בלילה. -המבנה לא מתאים.
‫הוא איבד את כל הקוהרנטיות, ‫וחסרים המון גוני משמעות.
‫נצטרך להתחיל מחדש.
‫אבל אדוני, יידרשו שבועות ‫רק כדי לחדש את ההגדרות.
‫מר ג'ל ביקש שאפגש איתו ‫הבוקר במשרדי ההוצאה לאור.
‫אשמח מאוד לראות את "אמנות"
‫מפורק לגורמים ‫ובתחילת עבודה כשאשוב.
‫בסדר? -טוב, אדוני. ‫-תודה, הנרי.
‫הספר שלך, מר מאריי, יהיה ‫תרומה איתנה להשכלה האנגלית.
‫תהיה מפורסם בזכותו, ‫כשיסתיים.
‫הבט סביבך, מר מאריי. אימפריה.
‫רבע מכל הארצות ‫והעמים שבכדור הארץ.
‫תחום הסחר הכי גדול ‫שנודע עד היום.
‫אם מישהו רוצה להשתתף, הוא קד ‫לפני הוד מלכותה ומדבר בשפתה...
‫אנגלית.
‫סלח לי, מר ג'ל, הזכר לי ‫למה מונעים ממני לעבוד הבוקר.
‫כתבי הקודש, מר מאריי.
‫הביאו אותי להוצאה לאור
‫כדי להפוך את הסחר ‫באקדמיה למודרני, כדי למכור.
‫ואתה יודע מה הייתה "הלחמנייה ‫החמה" הראשונה שמצאתי?
‫כתבי הקודש על פי המלך ג'יימס. ‫הספר נמכר בכל מקום,
‫בכל חור ושממה שבה אנגלי עושה ‫את עבודת האל לבוש בגלימה.
‫יש לנו מפעלים בכל יבשת,
‫סניפים באדינבורו, ‫בטורונטו, במלבורן ובכלכותה.
‫בכולם מדפיסים, ‫כורכים, שולחים, מפרסמים,
‫וכולם מוכנים לספר הטוב הבא. ‫כולם מחכים... לך.
‫מה זה? ‫-העבודה שלך אורכת זמן רב מדי.
‫הציפיות שלנו מתעדכנות כל הזמן, ‫ואין לנו אפילו עמוד אחד לראיה.
‫הנציגים החליטו פה אחד ‫שאקח על עצמי משימה:
‫לדאוג שהפרויקט יעמוד בזמנים.
‫לשם כך נמצאות בידך כמה הצעות ‫באשר להגבלת טווח העבודה.
‫אנחנו צריכים בחירה קפדנית יותר. ‫הישרדות המילים החזקות בלבד.
‫אני עייף.
‫הצוות שלי, ‫כולנו מעבר לעייפים.
‫כבר כמה חודשים שבקשותיי לעזרה ‫נופלות על אוזניים ערלות.
‫סירבת לשלם ‫אף על עוזר אחד נוסף.
‫התחלתי את המשימה הזאת ‫כשבכוונתי ליצור משהו חסר תקדים.
‫לעשות סדר בעולם המילים, ‫כך שיהיו נגישות לכולם ושימושיות.
‫נשבעתי שדבר ‫לא יעצור בעדי בביצוע.
‫וכעת, ברגע זה ממש, ‫הנחישות שלי גדולה מתמיד.
‫אתה על סף ביטול הפרויקט. הכללים ‫האלה נועדו לעזור להמשך התהליך.
‫אולי לא תאהב אותם, מר מאריי, ‫אך איזו דרך נוספת יש?
‫הדרך שלי, מר ג'ל. ‫-מר מאריי...
‫אנחנו צופים בדאגה.
‫צפה אם כן, ותעמוד נדהם.
‫אלוהים שבשמים, ‫עזור לי. אני אבוד.
‫אדוני! אדוני?
‫מה? ‫-זה נס.
‫זה בלתי אפשרי. ‫-הירגע ואמור כבר.
‫"אישור", אדוני. המונח הושלם. ‫-הושלם?
‫צדקת, אדוני. ‫"אחרים שמאשרים שלא לחרוג
‫בזכות דוגמתך". מילטון, ‫"גן העדן האבוד".
‫מצאת את זה. -לא, לא אנחנו, ‫אדוני. כדאי שתקרא את זה.
‫"אני מציע את עצמי כמתנדב, ‫ורואה בזאת זכות גדולה..."
‫בבקשה, אדוני, ‫המשך לקרוא.
‫"מצורפות בזאת אלף מילים ‫עם ציטוטים מתאימים
‫"מכל אורכה ורוחבה ‫של הספרות.
‫"יצרתי מפתח, ‫מעין מילון בתוך מילון,
‫"שמאפשר לי לצבור מילים ‫עם מובאות מתאימות.
‫"הבקשה שלי פשוטה: ‫להקל על המעמסה שלך.
‫"כתוב לי.
‫"אמור לי אילו מילים כרגע ‫זוהרות ונעלמות מול עיניכם.
‫"הרשה למתנדב מועיל לסרוק ‫את ים המילים ברשת פרושה.
‫"אשליך את חכתי ואשלה ‫את הציטוטים שחומקים מכם
‫"בכל עת שתבקשו ‫זאת ממני.
‫"שלך, ו' צ' מיינור, ‫קרות'ורן, ברקשייר."
‫הבט, הכול שם.
‫הוא נתן לנו את "אישור" ‫במאות ה-17 וה-18.
‫ו"אמנות"? -לא, אבל כל כך ‫הרבה דברים אחרים.
‫הכול באות א', ‫הכול מילים שאנחנו עובדים עליהן,
‫ובמבט ראשון, ‫הכול שמיש.
‫אלוהים שלח לנו מושיע. עכשיו אנחנו ‫רק צריכים לעמוד בקצב שלו.
‫תודה, מר הול.
‫בוא נבחן היטב ‫את שאר הפתקאות.
‫"אינך יכול לשער בנפשך ‫את ההשפעה,
‫"הן של הצעתך הן של העיתוי.
‫"אני מקבל תרומתך ‫בתודה גדולה.
‫"הבה ניתן לנייר ולדיו להיות הבשר ‫והדם שלנו עד שנזכה להיפגש.
‫"אני מצרף רשימת מילים ‫שחומקות מאיתנו בשלב זה.
‫"המילה 'אמנות' מוכיחה עצמה ‫כבעייתית במיוחד."
‫"מצורפות המובאות שביקשת. ‫בחושבי על המילה 'אמנות'
‫"אני נזכר במילותיו ‫של אדם דגול בן זמננו שאמר,
‫"'כל יצירה גדולה ויפהפייה נובעת ‫ממבט ראשון שאינו קמל בחשכה'."
‫אפשר, אדוני? ‫-כן.
‫"אני מכיר היטב את החשכה.
‫"תודה שאפשרת לי ‫להוסיף את אורי לאורך.
‫"יחד נצמצם את החשכה ‫עד שיישאר רק אור.
‫"שלך, ו' צ' מיינור, ‫קרות'ורן, ברקשייר."
‫"ערוך על ידי ג'יימס מאריי, ‫בעזרת חוקרים רבים
‫"ואנשי מדע. ‫חלק 1: א' עד אנט"
‫הנה זה.
‫כעת נוסיף גם את שמך.
‫- המילון האנגלי החדש, ‫על פי עקרונות היסטוריים -
‫מר בראדלי, אני יכול לקבל ‫עוד כרך, בבקשה?
‫אני מכיר אדם נוסף ששמחתו ‫למראה הספר תהיה בלתי נדלית.
‫כן, גברתי?
‫מר מנסי עובד? ‫-כן.
‫תוכל להגיד לו בבקשה שהגב' מרט ‫באה לפגוש אותו? -אגיד לו, גברתי.
‫שלום, גברתי. ‫-מר מנסי.
‫אני שמח מאוד שחזרת, ‫גב' מרט.
‫תיכנסי, גברתי.
‫זה...
‫מאוד מעניין.
‫תיכנס, דוקטור.
‫גב' מרט הביאה לך ספר.
‫כן... מחנות הספרים "מאגס". ‫נאמר לי שאתה אוהב לקרוא.
‫תודה.
‫תרצי לעשות טיול בגן, גברתי? ‫זה יום אביבי יפהפה.
‫קראת אותו?
‫את "תקוות גדולות", הספר שהבאת ‫לי. הוא אהוב עלייך במיוחד?
‫לא, לא, ‫הציעו לי אותו בחנות.
‫באתי לומר...
‫תודה.
‫הילדים כבר לא רעבים.
‫יש להם בגדים חמים, ‫אפילו לשנה הבאה, אבל...
‫לעולם אין זה מאוחר מדי עבור ‫ילדים. כל החיים שלהם הם בעתיד.
‫אבל אני לא יכולה ‫להמשיך ולקחת את כספך.
‫זה לא בסדר. -בבקשה, גב' מרט. ‫-זה כסף דמים.
‫אני יודע, ‫אבל זה גם הדם שלי.
‫חיי שייכים לך. ‫אני גרמתי לכך באותו לילה.
‫לקחתי חיים, ובעסקת חליפין איומה ‫שמתי את חיי בידייך.
‫כל מה שיש לי ‫הוא שלך, בזכות.
‫אני לא יודעת ‫מה לחשוב.
‫אני לא יודעת ‫למה באתי.
‫גב' מרט, בבקשה!
‫טוב, תודיע לי ‫אם היא תחזור.
‫בוא נראה ‫לגבי השרשראות האלה...
‫תודה.
‫אפשר לעזור לך, אדוני? ‫-כן, באתי לראות את המנהל.
‫הוא מצפה לך? ‫-לא, באתי מתוך דחף רגעי.
‫אני ג'יימס מאריי,
‫אני ידיד של ד"ר מיינור, ‫אם כי רק דרך הדואר.
‫ד"ר מיינור, המנהל?
‫באתי להביא לו ‫את פרי עמלנו.
‫אני יודע מי אתה, אדוני. ‫אני שלחתי את כל המכתבים.
‫ליקקתי את הבולים בעצמי. ‫-תודה לך על לשון אמך.
‫כן, אראה מה ‫אפשר לעשות.
‫אז זה הרופא הטוב? ‫-מר מאריי, אדוני.
‫ד"ר מיינור, ‫אני גאה להכירך, אדוני.
‫קשה לי להאמין ‫למראה עיניי.
‫גם לי קשה להאמין ‫לגודל ההפתעה.
‫איך נכנסת? ‫-באתי בתקווה שאוכל לראותך,
‫כדי להביא לך את זה. ‫האסופה שלנו עד כה.
‫תרומה ענווה, ‫שמתכוונת לרשת את הארץ.
‫אני מודה לך. ‫יש לך במה להתגאות.
‫אני המום. ‫-היית לנו כסלע איתן, דוקטור.
‫אני שמח שיכולתי לעזור, ‫אם כי אני רק פועל של המלכה.
‫המונחון שלך. ‫-אתה שלחת את המובאה למונחון?
‫מ... -בארט, 1580. ‫-כמובן.
‫המילונים המוקדמים של אנגלית, ‫לטינית, צרפתית ויוונית,
‫אבל כמובן שאתה יודע את זה. ‫-ברור שאני לא יודע.
‫אני מכיר את המשוררים. ‫אתה, במכתביך, מכיר את הסופר.
‫עכשיו המטלה שלי ‫היא לתאר.
‫מונחון, איזה צליל נפלא ‫יש למילה הזאת.
‫מה תגיד על "אלה"? או "כושר"?
‫יפה. "שפל". ‫אני זוכר את המילה מילדותי.
‫היא תמיד נשמעה לי עירומה.
‫"אמה". אני אוהב את המילה הזאת, ‫היא נשמעת כאילו היא רוצה צרות.
‫היא אכן בעייתית, ‫וקשה למצוא אותה.
‫גיירוס. ‫-סיבוב. פיתול.
‫הצלבה. -נוצרת מחציית קווים, ‫צורת איקס, צומת.
‫אולי עדיף שאתה ‫תכתוב הגדרות, ואני...
‫טוב, אני אהיה חסר תועלת ‫למטופלים שלך.
‫אז בוא נשאיר ‫את המצב כפי שהוא.
‫רק התחלנו. שותפים, מילה במילה. ‫-אמריקני וסקוטי?
‫איך קרה שאמריקני ‫הגיע לשערים אלה?
‫זה סיפור ליום אחר. ‫בוא נמשיך בהשוואה.
‫אחד מאוקספורד, אחד מייל. ‫-שניהם מאפירים.
‫אחד מבריק, אחד מטורף. ‫-כן, אבל מי הוא מי?
‫- המילון האנגלי החדש, ‫על פי עקרונות היסטוריים -
‫לאן ממשיכים מכאן?
‫אנטגוניזם לבידה.
‫בידה לגרדת. ‫-גרדת לדיזנטריה.
‫דיזנטריה להרפס. ‫-הרפס לפטרייתי.
‫למה לא לקפוץ הישר לצרעת? ‫-זו קפיצה גדולה מדי.
‫תמיד אפשר לחזור לאקנה. ‫-אין צורך להיות נמהר.
‫מי זה?
‫מאריי, אדוני. ‫-מי זה מאריי?
‫האיש מהמילון, ‫זה שהדוקטור עבד עליו.
‫אלוהים, היה לו יום עמוס מאוד. ‫בוא נקצר את הפגישה, בסדר?
‫כן, אדוני.
‫מר מנסי?
‫תן למר מאריי זכויות ביקור מלאות. ‫תודיע לי מתי הם מתוכננים.
‫כן, אדוני. ‫-תודה.
‫בוא נתעד את כל הפגישות שלהם, ‫עם פרטים מלאים.
‫אפשר כמעט לומר שיפה כאן. ‫-תקשיב לשריטת העלים באוויר.
‫לפעמים זה נשמע כמו ירי.
‫לפעמים כמו... ‫-כמו תשואות. -כן, תשואות.
‫מר מאריי? ‫-כן, כדאי שאלך.
‫תבדוק את הדואר.
‫אני אכנס את מחשבותיי ‫ואצית אותן על גבי מחשבותיך.
‫"ברזל בברזל יחד, ‫ואיש, יחד פני-רעהו."
‫כתבי הקודש. לא אופתע לגלות ‫שאתה איש האלוהים. -רק בחסדו.
‫הלוואי שהייתי חווה את זה ‫לעתים קרובות יותר.
‫זה עוד יקרה, ידידי. ‫"טוב וחסד ירדפוני כל ימי חיי."
‫כן, "גם כי אלך בגיא צלמוות."
‫אתה לא לבד, רופא טוב. ‫אנחנו קשורים עכשיו.
‫שארי בשר. ‫-אחים.
‫חיפשתי אותך הבוקר. ‫רציתי לשתף אותך בחדשות טובות.
‫אילו חדשות? ‫-מתנדב חדש, זה נס...
‫הוא מוציא אותנו מהבוץ.
‫בעזרתו כבר הכפלנו ‫את קצב ההתקדמות שלנו.
‫זה נפלא, ג'יימס.
‫מי הוא?
‫ידיד.
‫- תקוות גדולות -
‫- בלתי נשכח -
‫מכתב מהמנהל שלנו, אדוני. ‫-תודה.
‫הנרי, תוכל לקבל בעצמך ‫את המכתבים הבאים
‫שיגיעו מהרופא הטוב?
‫הוא אדם שאוהב את פרטיותו, ‫ואני רוצה לכבד את זה.
‫הבאתי לך עוד ספר. ‫-אני רואה.
‫מה הוא?
‫אחד מתוך הרשימה שמר מנסי נתן ‫לי. שאלתי, זה אחד מאלה שרצית.
‫תקראי את.
‫אני אנחש איזה ספר זה.
‫רק פסקה, או משפט. ‫-אני מצטערת, דוקטור.
‫גב' מרט!
‫גב' מרט, גב' מרט, ‫בבקשה, מה עשיתי?
‫את לא יודעת לקרוא.
‫סלחי לי, ‫לא הייתי צריך להניח.
‫אני לא צריך שתביאי לי ספרים, ‫גב' מרט, הביקורים שלך...
‫בבקשה, דוקטור, הנח לי.
‫אני יכול ללמד אותך.
‫אני מה שאני. ‫-בבקשה, תני לי ללמד אותך.
‫את תלמדי את הילדים שלך. ‫זה חופש, גב' מרט.
‫אני יכול לעוף מהמקום הזה ‫על גבי ספרים.
‫הגעתי לקצה העולם ‫על כנפי המילים.
‫אני לא יכולה. ‫-כשאני קורא...
‫אף אחד לא רודף אחריי.
‫כשאני קורא, אני זה שרודף. ‫רודף אחר האל.
‫בבקשה, אני מתחנן לפנייך.
‫הצטרפי למצוד.
‫תפוז סיני. ‫-מלבני.
‫חצוף. ‫-שזיף מיובש.
‫קוקוס. ‫-פתקתי.
‫אני מנצח, מאריי. ‫-מה זה "פתקתי" בכלל?
‫שם תואר של פתק. ‫-כמובן, פתק.
‫מכתב או הודעה, ‫ממקור הודי, לא? -נכון.
‫מי היא? ‫-הבלתי אפשרי.
‫ככל שזה יותר בלתי אפשרי, ‫כך גדולה יותר אהבה.
‫אתה באמת מאמין בזה?
‫לבי כל כך כואב.
‫על פי הידוע לי על אהבה, ‫לרוב המחלה הופכת לתרופה.
‫היא ידידה שלי.
‫היא ידידה יקרה,
‫היא סבלה אובדן נורא.
‫אולי חסדו של האל יגיע ‫אליה דרך אהבתך, ויליאם.
‫"אוכל", ‫אז מבטאים זאת ככה? אוכל.
‫רו... רוחץ,
‫מברשת ודג. ‫-כן.
‫רוחץ. ‫-את לומדת מאוד מהר.
‫המוח רחב יותר מהשמים, ‫כי כשמניחים אותם זה לצד זה,
‫האחד מכיל את האחר ‫בקלות, כולל אותך.
‫המוח הוא בעצם ‫משקלו של האל,
‫כי אם נרים אותם ‫ונשווה אותם ליטרה לליטרה,
‫הם יהיו שונים ‫כהבדל בין הברה לצליל.
‫הם חתכו את כל השיער ‫מראשה של הנערה?
‫גב' מרט? ‫-הוא מתקדם בצורה מדהימה.
‫גב' מרט.
‫אני מתחיל להאמין ‫שריפויו יהיה מהיר יותר
‫ככל הוא ייחשף יותר לעולם ‫שמעבר לחומות האלה.
‫אתה חושב שהוא יכול להירפא, ‫דוקטור? -אני חייב להאמין.
‫חייבת להיות תקווה לכולנו.
‫אפילו לנשמות הכי שבורות.
‫תחשבי על זה.
‫"ידידי היקר, המלצתי ‫לפני הנציגים ששמך יצוין
‫"בכרך הראשון של המילון האנגלי ‫החדש על פי עקרונות היסטוריים,
‫"שמוחך המבריק נתן לו את ‫האוויר לנשימה שהיה כה דרוש לו.
‫"האגד האחרון כבר הושלם. ‫בציפייה גדולה, ג'יימס."
‫- כרך 1, א' ו-ב', ‫עורך: ד"ר ג'יימס מאריי -
‫ברכותיי, ד"ר מאריי.
‫על שנתת לנו את א' עד "בתרון". ‫ולהמשך שיבוא, החל מ"גאה".
‫תודה, אדוני.
‫- ג'יימס מאריי, ‫- דוקטור של כבוד -
‫הוא לא נמכר.
‫4,000 הזמנות מרחבי האימפריה, ‫והוא לא מתקדם יותר מהר.
‫אנו מושא ללעג ‫בעיני האקדמיה כולה.
‫אני תוהה אם הגיע הזמן ‫להוריד בהדרגה
‫את הסקוטי העדין שלנו מבמתו.
‫יהיה בסדר. ‫הם ילדים טובים.
‫אנחנו לא חייבים לעשות את זה ‫אם אתה לא רוצה.
‫תסתכל עליי, ויליאם.
‫יהיה בסדר.
‫ילדים, אני רוצה שתפגשו ‫ידיד. שמו ויליאם.
‫את בטוח אוליב, נכון? ‫-כן.
‫אייריס.
‫ג'ק...
‫ופגי.
‫אתה בטח פיטר.
‫טוב לפגוש אותך, פיטר.
‫ואת קלייר?
‫קלייר.
‫זה באמת כבוד גדול בשבילי ‫להכיר אותך, קלייר.
‫קלייר!
‫מר מנסי,
‫תשגיח עליהם בשבילי, ‫רק לרגע.
‫דוקטור! חכה!
‫חכה! אני מצטערת.
‫ממש לא רציתי שזה יקרה. ‫אני ממש מצטערת.
‫אני זוכרת ימים ‫שהייתי בטוחה ונינוחה.
‫אני זוכרת ימים שידעתי מי אני. ‫אז התעוררתי, והכול נעלם.
‫ושנאתי אותך.
‫מאוד, כל כך הרבה זמן.
‫אבל עכשיו אני מכירה אותך. ‫אני יודעת מי אתה.
‫ואני יודעת שאותו הדבר ‫נעשה לך.
‫כתבתי לך משהו.
‫"אני יכולה..."
‫אני יכולה... בזכותך".
‫אני מתגעגעת לבעלי.
‫באתי הנה אז, בפעם הראשונה, ‫כדי לשנוא אותך.
‫כדי לקחת ממך את כספך, לראות ‫אותך מאחורי סורג ובריח, מחוסל.
‫את אמורה עדיין לשנוא אותי. ‫-כבר לא.
‫תראה מה עשית! ‫תראה מה עשית!
‫לא כל כך הרבה הפעם, ‫אדוני.
‫כתבתי לך משהו.
‫לא, תקרא את זה ‫אחרי שאלך.
‫אני מצטער, אלייזה.
‫ואם אני לא מצטערת?
‫שוב הרגתי אותו.
‫זו לא אשמתך.
‫הרגתי אותו שוב...
‫"אם אהבה... ‫אז מה?"
‫מר קולמן!
‫כדאי שתודיע למרפאה.
‫פצעתי את עצמי.
‫"ידידי, אני מוצא ‫שכבר אין לי מקום לזה.
‫"חשבתי שאולי ‫אתה תואיל לקבל את זה.
‫"זכור אותי באמצעותו,
‫"כעדות לידידותנו,
‫"ולמה שיצרנו יחד
‫"בזמן הקצר והחולף, שבו, הודות לך,
‫"יכולתי לסמוך על השכל שלי. ‫ויליאם."
‫ד"ר מאריי, ריצ'רד בריין, מנהל. ‫-נעים מאוד, אדוני.
‫אני גאה מאוד בתרומותיו ‫של ד"ר מיינור, כמובן.
‫המחלה נכנסה לשלב חדש. ‫אתה עלול להזדעזע.
‫כדאי שאזהיר אותך גם ‫שהוא עלול להפגין עוינות מסוימת.
‫באת. ‫-ברור שבאתי.
‫ידעתי שתבוא.
‫האל שלך תובעני מאוד.
‫הוא דרש קורבן.
‫קיבלתי את מכתבך. ‫-האהבה שלו...
‫אשתו...
‫גנבתי אותה מהמתים.
‫הגעת כבר ל-י'?
‫היו לי כמה כאלה ‫להוסיף למילים שלך.
‫אבל אני לא מצליח...
‫אני לא מצליח למצוא ‫את העטים שלי.
‫המילים שלנו, ויליאם, המילים שלנו. ‫-אולי זה נכון. אולי...
‫הטירוף נתן לנו מילים.
‫אבל אתה הפכת אותן לשלך. ‫הן נושאות את חתימתך הסודית.
‫למה באת הנה?
‫הבאת אחרים איתך? ‫-אני לבד, ויליאם.
‫יש לי סיבה להאמין...
‫שהם מתחבאים...
‫במרווחים שבין לוחות הרצפה, ‫ומחכים להזדמנות.
‫אני מצטער, ג'יימס, ‫אני מצטער.
‫לרגע, אני...
‫העזתי לקוות.
‫המילים שלך, המחילה שלה. ‫-זה יותר ממחילה.
‫היא...
‫היא נתנה לי את זה.
‫תקרא את זה אחר כך, ‫אם אתה באמת רוצה לדעת למה.
‫לדעת מה?
‫כופר נפש.
‫כופר נפש?
‫כופר נפש.
‫ציטוט, אוסטין, 1832.
‫שלחתי את זה, אבל רק קיוויתי, ‫לא הייתי בטוח עד עכשיו.
‫אני לא... אני לא זוכר את הציטוט. ‫-תחפש אותו!
‫תחפש אותו!
‫עכשיו ראית אותי, ‫ואנחנו סיימנו.
‫אתה יכול להשאיר ‫את המשוגע להזיותיו.
‫באתי לראות את ידידי. ‫-אני לא ידיד של איש. אני רוצח.
‫כל השאר הוא אשליה. ‫אז לך, לך, לך, לך, לך,
‫לך, לך, לך, לך, לך,
‫לך, לך, לך! ואל תחזור!
‫אני לא רוצה לראות אותך!
‫בבקשה, דוקטור, אם טענתך ‫שאתה ידידי אמיתית היא,
‫כבד את הבקשה ‫הפשוטה הזאת!
‫כן.
‫אני חושב שאין לאשר ‫עוד אורחים לד"ר מיינור.
‫אמה.
‫המילה חסרה בכרך א'.
‫מילה אנגלית רגילה, ‫יום-יומית, ואין לנו אותה.
‫אני לא יודע איך זה יכול לקרות. ‫עשיתי לה הגהה בעצמי.
‫אוניברסיטת וינה עלתה על זה. ‫האוסטרים המנוולים! זו חרפה.
‫תירגע, פיליפ. ‫-אנחנו נתקן את זה.
‫נוסיף נספח. התכוונתי לדבר ‫על זה עם כולכם.
‫אתה מתכוון להשמיט ‫מילים נוספות?
‫"יוצרי האיוולת הזאת ‫חושבים גם
‫"שאין זה מכבודם להוסיף שמות ‫עצם ותארים הנוגעים למדינות.
‫"מכאן שאין אזכור ל'אפריקני', ‫'ערבי', 'אמריקני' ועוד."
‫זה הופיע ב"פיגארו" הארור!
‫באותה נשימה, בעודם מציגים את ‫יתרונות המילונים המתחרים שלהם.
‫כך גם בצרפת, ‫בגרמניה, בהולנד.
‫"זו מלחמה על התפשטותה ‫של השפה הקולוניאלית,
‫"שאינה נערכת בקליעים וכידונים, ‫אלא בהשפעה ומראית עין."
‫זה מגוחך לחלוטין. -לא, המגוחך ‫הוא הגישה העיקשת והאיטית שלך.
‫עודף רב של יתירות, ד"ר מאריי. ‫אנחנו צריכים את המיקוד שלך.
‫השפה בורחת ממך, אתה מפסיד.
‫מה בדיוק אתה מנסה ‫לומר, מר ג'ל?
‫אנחנו אוקספורד. ‫אנחנו לא מפסידים.
‫ברור שהאפשרות ‫היחידה שנותרה לנו...
‫אמה. ‫-מה זה היה? דבר בקול, פרדי.
‫אמה.
‫אני לקחתי את ההגהה ‫מהסקריפטוריום
‫כדי להשתמש בה באחת ‫ההרצאות שלי.
‫שכחתי להחזיר אותה. אני אחראי ‫להשמטתה. -זה לא משנה דבר.
‫גם היעדרם של "אפריקני", ‫"ערבי" ו"אמריקני".
‫אני שכנעתי את ג'יימס שלא יכלול ‫אותם. אז כפי שאתם רואים, רבותיי,
‫אתם מאשימים את האדם הלא-נכון. ‫אתה צודק, פיליפ,
‫יש רק אפשרות אחת. אני מתפטר ‫מתפקידי בוועדת הנציגים.
‫נכריז על כך בפומבי. ‫והפרויקט יימשך, עם ג'יימס.
‫אני באמת לא רואה כיצד... ‫-פיליפ, בבקשה!
‫העבר הודעה בכתב ‫למשרדי ההוצאה לאור בבוקר.
‫הוא משקר במצח נחושה. ‫-כמובן.
‫אז למה לאפשר לו לחמוק מזה? ‫-לא ראית את זה?
‫ד"ר מאריי קרוב מאוד ‫להתרסקות.
‫וללא התערבותו של פורניוואל, ‫אנחנו רק צריכים לחכות.
‫זרוק מילה לבראדלי בשקט.
‫אני מניח שהוא המועמד הנכון,
‫אם נרצה אדם קל יותר ‫לתמרון בראש הפרויקט.
‫- רק חיי חריצות -
‫ג'יימס? מה הבעיה?
‫אני אבוד בים, איידה.
‫היום הזה היה ‫יום של הפסדים.
‫אני צריך לספר לך ‫כמה דברים.
‫אל תמשיך. אחרי מה שעשית, ‫אין מילים שיתקנו את המצב!
‫כל החוכמה, כל החריצות, ‫ואת פשוט מבקשת...
‫כמה זמן אתה כבר יודע על טירופו? ‫כמה זמן בילית עם האיש הזה?
‫למה את כל כך כועסת? ‫מה זה כבר משנה?
‫העבודה שלו על המילון ‫מוכיחה שהוא שפוי.
‫הוא הוליך שולל ‫את חבר המושבעים, וגם אותך.
‫מה עם חרטה, איידה? ‫מה עם גאולה?
‫הנציגים, הצוות שלך, ‫המשפחה שלך,
‫לכולנו מגיע יותר מאשר שהכול...!
‫הפסיקי!
‫אני יכול לפקפק במוסריות ‫של כל מתנדב אלמוני שנעזרנו בו.
‫זה מכה את ילדיו, ‫זה שותה ויסקי,
‫וההוא, לא שמעת? הוא מרמה ‫כשהוא פותר את תשבץ ה"טיימס"!
‫הבה נסיר את הכתם השחור ‫מהרשימה. -הוא רוצח! הוא שיקר לך.
‫את מעולם לא שיקרת? ‫מעולם לא?
‫ממה את כל כך מפחדת? ‫שאדם רע יכול להיגאל?
‫האם זה לא בדיוק הדבר ‫שאנחנו מאמינים בו,
‫הדבר שאנחנו לוחשים ‫לילדינו בלילה?
‫הרי למה אנחנו מתפללים ‫תמיד? למחילה.
‫אני לא יודעת ‫למי אתה מטיף.
‫גם אני לא.
‫"וכך הם, בשפל סבלם, ‫עמדו כבעלי תשובה,
‫מתפללים ‫אל הכס החנון במרומים,
‫"שחסדו ירד אליהם ויסיר את לבם ‫המאובן ויחליפהו בלב בשר ודם."
‫מילטון, "גן העדן האבוד". ‫חסד אלוהי, איידה.
‫לפני הנפילה, ישועה לכול, ‫אם נבחר בה.
‫"אם אהבה... אז מה?"
‫מה זה? -פתק מהאלמנה, ‫ששואלת את הרוצח את השאלה.
‫"כופר נפש: פדיון על פגיעה. ‫פיצוי, תיקון, תשלום.
‫"על פי חוק, לאשתו ולמשפחתו של ‫הנרצח יש עדיין זכות לכופר נפש."
‫אני לא מבינה. ‫-פירושו לשלם על הכול.
‫האשם מפצה את הקורבן. ‫-חשבתי שהוא כבר נתן לה כסף.
‫לא, איידה, חייו. ‫הוא מפצה בחייו.
‫"אם אהבה... אז מה?" ‫-זה מה שהיא כתבה לו.
‫וזו תשובתו.
‫"אז אין סיכוי לגאולה."
‫מה בכוונתך לעשות?
‫מה אני יכול לעשות?
‫לפעמים, כשאנחנו דוחקים ‫אנשים החוצה,
‫דווקא אז אנחנו צריכים ‫שיתנגדו לנו.
‫בבקשה, תנו לי להיכנס, ‫תנו לי להיכנס!
‫אני צריכה לראות אותו, ‫תנו לי להיכנס!
‫מר מנסי, בבקשה, ‫אני יודעת שאתה שומע אותי.
‫תן לי להיכנס! ‫אני צריכה לראות אותו!
‫תן לי להיכנס!
‫גב' מרט... ‫-אני צריכה לראות אותו, בבקשה.
‫עדיף שתלכי ‫ולא תחזרי עוד.
‫בבקשה, אני צריכה לראות אותו. ‫-גב' מרט, אני מצטער.
‫אני צריכה לראות אותו, ‫בבקשה! לא!
‫אני צריכה לראות אותו! ‫בבקשה!
‫"הגיע הזמן לפתוח בסדרת טיפולים ‫פולשניים יותר וניסיוניים יותר.
‫"כל ההליכים יתועדו במלואם."
‫ויליאם?
‫אנחנו מוכנים?
‫בהחלט, לגמרי.
‫תודה, דוקטור.
‫החזיקו את זרועותיו.
‫בסדר, מתחילים.
‫זהו.
‫לאט. כל הכבוד.
‫קדימה, בואו נעביר אותו. ‫תעלה.
‫טוב.
‫דוקטור, תשתף איתי פעולה. ‫-כן.
‫טוב, זהו, זהו.
‫לאט-לאט.
‫שוב.
‫שוב אותו הדבר, אדוני. ‫-אוי, לא...
‫כן, אנחנו מחזיקים אותך.
‫שוב.
‫עוד פעם אחת, אדוני. כל הכבוד. ‫-אני ביקשתי קודם.
‫עכשיו קום, ‫עכשיו קום. לאט.
‫עוד פעם אחת.
‫הבאת אותם? ‫-כן.
‫גב' מאריי?
‫שמי צ'רץ', ‫אני מה"סאות' לונדון כרוניקל".
‫אוכל לשוחח עם בעלך, ‫גברתי?
‫הכתבה תתפרסם מחר, ‫אדוני. הכול.
‫אתה, הספר הגדול, ‫האלמנה מרט.
‫אני לא יכול לעשות דבר עכשיו. ‫רק רציתי להיות הוגן ולהתריע.
‫אך אלה... ‫לא מסרתי את אלה לעיתון.
‫חשבתי שאולי הם ‫צריכים להיות אצלך.
‫נראה שהוא ‫במצב קשה, אדוני.
‫אמא! ‫-לא, לא, תעלו למעלה ותשחקו שם.
‫ג'יימס.
‫אם תרשה לי לומר, ‫אדוני, בינינו,
‫אני מוטרד מחלק מהטכניקות ‫הרפואיות של ד"ר בריין.
‫נאלצנו לנקוט אמצעי זהירות.
‫ויליאם?
‫זה ג'יימס, ויליאם. ויליאם.
‫אין טעם, לצערי. ‫הוא לא כאן.
‫אני לא יודע איפה הוא, ‫אבל הוא לא כאן.
‫חכה לי בחוץ.
‫ד"ר מאריי, אני מבקש ממך ‫להודיע לי לפני שאתה מבקר.
‫באתי ברגע ששמעתי. ‫-כן, אבל זה לא מועדון, אדוני,
‫זה מתקן רפואי. ‫ד"ר מיינור הוא חולה בטיפולי.
‫הוא ידיד שלי, אח שלי. ‫-כן, הוא גם ידיד שלי.
‫והוא אחד האנשים ‫הכי אמיצים שהכרתי.
‫עם זאת, ‫זו קטלפסיה חמורה.
‫עולה השאלה שמא הנפש ‫עזבה כבר את הגוף.
‫"מנותק מעצמו ושיקול דעתו, ‫שבלעדיהם אנחנו רק תמונות...
‫"או חיות בלבד." ‫-איך זה יכול היה לקרות?
‫אני מבקש ממך לעזוב לאלתר. ‫-לא, זה לא המקום שלו, לא ככה.
‫להפך, הוא לא שייך ‫לשום מקום אחר.
‫בבקשה, תן לנו להמשיך בעבודה ‫שלנו. יש לנו עוד הרבה מה לעשות.
‫זה בסדר, ויליאם.
‫בבקשה!
‫זה בסדר, ויליאם.
‫זה בסדר, ויליאם, ‫הכול בסדר.
‫400 השנים האחרונות הוגדרו ‫על פי המבואות שלו בלבד.
‫- רוצח אמריקני ‫מכתים את מילון אוקספורד -
‫היינו ברגע האפל ביותר שלנו, ‫והוא השיב אותנו לחיים.
‫אני מבקש את עזרתך, בן.
‫לספר את האמת על מעשיו. ‫שזה ייוודע ברבים, ולא זה.
‫חבל לי רק שלא פנית אליי בדבר ‫בשלב הרבה יותר מוקדם.
‫כל מה שיש לדעת כבר נאמר... ‫ממש כאן.
‫הכול כתוב. לא ראית את זה?
‫אך מדובר בחייו של אדם. ‫-כל מה שהוא ייגמר במקום ההוא,
‫וזה המקום הנכון בשבילו. ‫מה הטעם בצדקה מיותרת?
‫אז אני מתפטר. ‫-אין צורך בכל ההצגות האלה.
‫ויליאם מיינור ‫יימחק מכל התודות.
‫אתה מוזמן, כל עוד תרצה בכך, ‫לתרום למילון.
‫העריכה תועבר לאלתר ‫לידי בראדלי.
‫אני אציע זאת בפגישת חירום ‫של הנציגים, היום אחר הצהריים.
‫אני לא מצפה להתנגדויות.
‫לא אגזול עוד מזמנך. ‫-ואני לא משלך.
‫כן, אדוני? ‫-בעל הבית נמצא?
‫ג'יימס.
‫הכול בסדר? -אני מצטער, פרדי, ‫לא ידעתי למי עוד לפנות.
‫איבדתי הכול.
‫הכול שבור.
‫רציתי לתעד את ההיסטוריה ‫של כל דבר ודבר.
‫להציע לעולם ספר שייתן את ‫המשמעות של כל דבר שברא האל.
‫או לפחות, החלק שבאנגלית.
‫אבל המטלה הכריעה אותי.
‫ועכשיו שילמתי על כך בכל דבר ‫שהיה בעל משמעות בעיניי.
‫אתה יודע, יש ספר אחר ‫שמתיימר לעשות בדיוק את זה,
‫והוא כבר הקדים ‫אותך אל היעד.
‫בוא איתי. בוא, אני רוצה ‫להראות לך משהו.
‫אני צריכה ת'דברים שלי. ‫-מה, בפרוטה? איך תעשי את זה?
‫דברים? פרוטה? תחמון?
‫כמה מילים חדשות נולדות ‫כדי להחליף את הישנות?
‫כמה מילים חדשות לדברים ‫שעוד לא דמיינו אפילו?
‫כמה מהן יהיו ‫בספר הכוללני שלך?
‫אין שפה שנותרת תמיד אותו הדבר, ‫ג'יימס. לא אם היא שפה חיה.
‫אבל איך ניתן יהיה לסיים את ‫המטלה, או להשלימה, אי פעם?
‫אתה נתת לנו את הלב שלה, ‫יחד עם דחיפה גדולה,
‫כדי להתחיל את ‫הפעימות הראשונות.
‫דורות אחריך ימשיכו במלאכה,
‫כי אתה הראית להם ‫את הדרך.
‫אבל המטלה ‫לעולם לא תושלם.
‫הנח לזה. דאג לעצמך, ‫השאר את הפרויקט בידיי.
‫יש לי עדיין כמה תכסיסים ‫עבור ג'וואט והמשרת שלו, ג'ל,
‫שהם לא הביאו בחשבון ‫בתמרון הזה.
‫איידה?
‫ברגע שבראדלי יהיה אחראי,
‫וכשהוצאת האוניברסיטה ‫תדחוף קדימה את העבודה,
‫אנחנו מאמינים שניתן יהיה ‫להגיע ליעד המבוקש שלנו,
‫704 עמודים בשנה,
‫וכך להכפיל את הערכת המכירות ‫הנוכחית. -תודה, מר ג'ל.
‫טוב, רבותיי, נדמה לי ‫שיש לנו די מידע לעבור להצבעה.
‫צר לי שבעלי לא יכול להגיע.
‫הייתי רוצה לבקש רשות ‫לומר כמה מילים במקומו.
‫גב' מאריי, זו ישיבה סגורה. ‫לצערי, עלייך לעזוב.
‫משפחתי ואני הקרבנו הרבה לטובת ‫תהילתם של הנציגים, מר ג'ל.
‫אני בטוחה שבתמורה הם ‫יכולים לתרום כמה רגעים מזמנם.
‫כמובן, גב' מאריי. אנחנו כאן ‫כדי להקשיב. בבקשה, המשיכי.
‫לבעלי יש פיסת קלף קטנה ‫וקצת טיפשית מעור,
‫שעליה הוא חרט מוטו. ‫"רק חיי חריצות".
‫חריצות. ‫חיפשתי את המונח במילון שלכם.
‫מאמץ רציף ורציני ‫להשיג את המטלה שנקבעה.
‫התמדה, שקדנות, ‫אבל גם עבודה וכאב.
‫כמה מכם חושבים ‫שבעלי שוטה. עקשן. נאיבי.
‫מונע במעשיו על ידי חשש ‫ממה שמחכה לכולנו בצד השני.
‫אבל זה לא נכון.
‫הוא רואה את העולם, את כולו, ‫על מגוון אפשרויותיו,
‫והוא בוחר להיות כפי שהוא.
‫ובכל זאת, שני אנשים כאלה ‫מצאו זה את זה בתקופתנו.
‫בעלי וידידו, המשוגע הרצחני.
‫יחד הם נתנו לנו ‫משהו יוצא דופן.
‫אני כאן כדי לבקש מכם ‫להתחשב בטבעם האנושי.
‫אני כאן כדי לבקש מכם ‫שלא תענישו אותם בגלל זה.
‫בראדלי סיפר לי שהתפטרת.
‫עשיתי שם כמיטב יכולתי, ‫אבל הם חבורה קשה.
‫אנחנו עוזבים את המקום הזה. ‫אנחנו חוזרים ללונדון.
‫אתה לא יכול לנטוש, ‫כי הספר הוא לא רק שלך.
‫הוא שלנו, זוכר? ‫שלי, של הילדים, של רבים אחרים.
‫והם יכולים, ג'יימס, ‫אם יש אהבה.
‫אני יודעת את התשובה עכשיו.
‫אני יודעת את התשובה ‫לשאלתה של האלמנה.
‫אני רוצה שתעשה משהו בשבילי. ‫-מה שתבקשי.
‫אני רוצה שתלך אליה ‫ותביט בעיניה.
‫ואם אתה רואה מחילה,
‫אם אתה רואה אהבה,
‫אני רוצה שתעזור לידיד שלך. ‫-כן.
‫בבקשה, ידידי. ‫-תודה, אדוני.
‫הוא נתן לי את זה ‫בפעם האחרונה שראיתי אותו.
‫בפעם האחרונה ‫שהוא היה צלול.
‫הם לא נותנים לי ‫לראות אותו.
‫תוכל לגרום להם ‫להכניס אותי?
‫אין טעם. ‫הוא לא כפי שאת זוכרת אותו.
‫אם אני סלחתי לו, ‫למה הם ממשיכים להעניש אותו?
‫תודה שהסכמת לפגוש אותי ‫בהתראה כה קצרה, סר צ'רלס.
‫פרדי הוא ידיד ותיק, ‫אבל עליי להזהיר אותך, מר מאריי,
‫הרוצח האמריקני הוא צלקת. ‫אולי היא עוד טרייה מדי.
‫אולי זה ירפא אותה. ‫-אין זה סביר.
‫כל פוליטיקאי שיתמוך בו ‫יתמודד עם זעם הציבור.
‫הסיכוי לחנינה, או הקלה, ‫הוא כמעט אפסי.
‫מה המחיר של צדק? ‫מה המחיר של חמלה?
‫הראשון יקר, ‫השני זול אך לא פופולרי.
‫תראה, אפשר להפעיל קשרים, ‫להשיג לך שימוע.
‫אבל במקומך,
‫הייתי עושה כל שביכולתי ‫לגלות מי יוזמן לשימוע הזה,
‫והייתי צובר תמיכה.
‫ויליאם?
‫ויליאם, אתה שומע אותי?
‫כולם החוצה. ‫-זה ג'יימס.
‫כולם החוצה. ‫-ויליאם, אתה חייב לשמוע אותנו.
‫אתה שומע אותי? ‫הבאתי את הגב' מרט לראות אותך.
‫עזבו אותו! ‫-היא צריכה לדבר, ואתה צריך...
‫עזבו אותו! ‫-עם כל הכבוד, אדוני,
‫עזוב אותם אתה!
‫ויליאם?
‫ויליאם, אני כאן.
‫זו אלייזה.
‫אתה זוכר, ויליאם?
‫"אם אהבה... אז מה?"
‫אם אהבה... ‫אז מה, ויליאם?
‫אם אהבה...
‫אז אהבה.
‫אם אהבה, אז אהבה.
‫עמוד, בבקשה.
‫אתה יודע למה אתה כאן, ‫ד"ר מיינור? -אכן.
‫ולדעתך, סמל, האם הנסיבות ‫השתנו? -לא, אדוני.
‫באילו נסיבות הוא לקה בקטלפסיה? ‫-הליכי טיפול מתועדים.
‫בהסכמת המטופל? ‫-כמובן.
‫רבותיי, עם כל הכבוד, ‫נושא הדיון מעלה שאלה אחרת.
‫איפה ולידי מי נשחרר אותו, ‫מתוך חמלה שגויה?
‫אין מקום אחר. זה ביתו.
‫תודה, גב' מרט, תרצי לומר עוד ‫משהו? -כן, יש לי מה לומר.
‫לא הגיע לבעלי ‫מה שקרה לו.
‫הוא עבד קשה, ‫הוא דאג למשפחה.
‫אז יום אחד הוא כבר לא היה, ‫וכלום לא יכול להשיב אותו.
‫מה שקרה לו לא היה הוגן.
‫במשך זמן רב אחרי לכתו ‫לא רציתי לזכור אותו.
‫גם לא את פניו.
‫אני רוצה לומר ‫שאני מצטערת על זה.
‫הגיע לו יותר מזה.
‫בעלי היה איש מתוק, ‫אבל הוא גם כעס לעתים.
‫פעם הוא כל כך כעס, הוא הפיל ‫את התנור כי הוא לא פעל כראוי,
‫כף רגלו נכנסה לתוך התנור, ‫הוא נכווה מהגחלים הלוהטים.
‫הוא צלע שבועות לאחר מכן. פעם ‫הוא תפס את ג'ק הולך מאחוריו,
‫מדדה לו, צולע כמוהו. ‫את זוכרת?
‫הוא הסתכל על ג'ק
‫והתחיל לצחוק.
‫הוא צחק כל כך חזק ‫תוך כדי צליעה, שכמעט נפל.
‫אני חושבת שזו הסיבה ‫שהוא כעס לעתים קרובות.
‫כי הוא רצה שהילדים הקטנים שלו, ‫וכולכם הייתם הילדים הקטנים שלו,
‫הוא רצה שהם יצחיקו אותו.
‫אני חושבת שאילו ג'ורג' היה כאן ‫עכשיו, הוא היה חושב שזה לא הוגן.
‫אני חושבת שכל זה ‫היה מכעיס אותו.
‫הוא לא היה אומר את זה ‫במילים יפות, כי לא היו לו כאלה,
‫אבל אני יודעת ‫שהוא היה רוצה שזה ייפסק.
‫אדוני, בבקשה, ‫רגע אחד מזמנך.
‫אמסור את הדו"ח שלי בעוד יומיים, ‫אז תדעו את ההחלטה.
‫אנחנו לא מבקשים ‫את כל הנימוקים,
‫רק רמז לכיוון שאליו אתם נוטים.
‫סירוב לשחרור. פרטי הטיפול שלו, ‫כפי שנחשפו, הם מטרידים...
‫האם לא די בכך ל...? ‫-אבל הם ראיה נגד
‫כל המערכת המטפלת ‫בפושעים חולי נפש,
‫והוועדה הזאת אינה כשירה ‫לשפוט בנושא זה.
‫לד"ר מיינור יש הפרעה ‫חמורה מאוד. למען ביטחונו,
‫אסור להמליץ על שחרורו לעולם ‫הרחב. -אדוני, אין כל דרך אחרת?
‫לא משנה מה אתה ‫מתכנן לעשות,
‫ד"ר מאריי, ‫יש לך יום אחד בלבד לשם כך.
‫אז עליי להגיש ‫את הדו"ח שלי.
‫אנחנו יכולים לנסות ‫צעד אחד אחרון, ג'יימס.
‫אבל כדאי מאוד שתהיה ‫מוכן ללכת עד הקצה.
‫העיתוי שלכם ‫לא יכול להיות גרוע יותר.
‫כנופיה של לאטבים חמושים ‫התבצרה בבניין ברח' סידני.
‫המשמר הסקוטי מקיף את הבניין, ‫וכל העניין התפתח לכדי מצור.
‫זה ממש אסון, ‫וזה גרם לו למצב רוח מזופת.
‫חכו כאן.
‫מצטער, בחורים. ‫זה לא יקרה. עיתוי גרוע.
‫אדוני?
‫מר צ'רצ'יל, בבקשה!
‫סלח לי, ‫זו הייתה חוצפה.
‫אני לא מכיר אותך, אדוני.
‫אני לא יודע ‫איזה מין אדם אתה.
‫אבל המשרה שלך ‫מאפשרת לי לפתח ציפיות
‫לגבי איזה מין אדם ‫הייתי רוצה שתהיה.
‫ההחלטות שלך משפיעות ‫על חיי כולנו בארץ הזאת.
‫אני כאן, עומד מולך ‫ופונה אליך לגבי חייו של אדם אחד.
‫חיים שהוחמצו, ‫מלאי סבל, מורכבים,
‫אך בכל זאת, חיים של אדם,
‫ומכאן, ראויים ובעלי ערך ‫ויקרים מפז.
‫אם אתה מאמין ‫כפי שהייתי רוצה שתאמין,
‫שלכל אדם מגיעה הזדמנות,
‫אנא, הקשב למה שבאתי לומר.
‫בבקשה, אדוני?
‫טוב.
‫אני מניח שאמרתי ‫שתלך עד הקצה.
‫צ'רלס?
‫לא אשחרר את ד"ר מיינור.
‫ראש הממשלה לא מוכן להתעמת ‫על כך, הציבור לא יקבל את זה.
‫למרבה המזל, ‫הלקסיקון שלך מספק לנו
‫את האמצעי להסתיר ‫את מה שקשה לעיכול.
‫מה שאעשה, ‫אני אגרש את ד"ר מיינור.
‫אני מבין שיש לו משפחה בקונטיקט?
‫זה נכון, אדוני. -אודיע לוועדה שאם ‫ישוחרר, יש לשלוח אותו הביתה.
‫זר לא רצוי. שארה"ב ‫תתמודד עם בנה התועה.
‫הסדר את העניין הזה, ד"ר מאריי. ‫חזור לעבודה. האומה זקוקה לך.
‫והרשה לי לחזור לעבודה שלי. ‫-תודה לך, אדוני.
‫ברכותיי, דוקטור. ‫-תודה.
‫- צו גירוש, שוחרר -
‫אני רוצה שתכיר את פרדי פורניוואל. ‫-כבוד הוא לי, דוקטור.
‫זה בלתי אפשרי.
‫הם מוכנים, אדוני.
‫רק רגע, בבקשה. ‫-כן, אדוני.
‫אני אהיה ממש כאן, ‫ויליאם, שם ממול. בסדר?
‫זה טוב, ואם תוכל ‫שלא לזוז ב"שלוש".
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫זה שלנו. שיהיה לך ‫משהו לקרוא בספינה.
‫היא יודעת?
‫היא יודעת.
‫תגיד לה שאני...
‫תגיד לה. ‫-אני אגיד לה.
‫ראית את הדוגמה ‫החדשה לכריכה?
‫"לפי פקודת הוד מלכותה, ‫חותם החסות
‫"המלכותית מוענק בזאת ‫לד"ר ג'יימס מאריי"
‫המזל הגדול עם האנשים האיומים ‫האלה הוא שהם מאמינים בכל לבם
‫בזכות האלוהית ‫של שלטון המלכה.
‫המערכת שלהם ‫מתפרקת אם הם
‫לא פועלים על פי המורכבויות ‫הטיפשיות שלה.
‫אז אנחנו משתמשים ‫במערכת נגדם.
‫הספר שלך בטוח, ג'יימס.
‫אתה תמשיך להוביל ‫את המלאכה כל עוד תרצה,
‫או עד שתעזוב ‫את העולם הזה.
‫כן. ‫-מה עכשיו?
‫עכשיו ולנצח לנצחים, ‫ג'ל היקר,
‫ד"ר מאריי הוא המילון.
‫אולי כדאי שתשקול ‫לצאת לחופשה.
‫שמעתי שדרום צרפת ‫הוא ה-מקום ל...
‫לרענן את הנפש.
‫"סר ג'יימס מאריי ‫קיבל תואר אבירות
‫"מהוד מלכותה ב-26 ביוני 1908.
‫"הוא השלים את כל המונחים ‫עד סוף האות טי.
‫"הוא מת מדלקת דלקת קרום ‫הריאה ב-26 ביולי 1915.
‫"המילון הגיע למילה 'סירוב'."
‫"אחרי שטופל בבית החולים ‫סיינט אליזבת' שבוושינגטון הבירה,
‫"ד"ר ויליאם מיינור אובחן ‫כסובל מסכיזופרניה.
‫"הוא מת בביתו, בשנתו,
‫"אחרי שלקה בדלקת ריאות, ‫ב-26 במרץ 1920."
‫"המילון הגיע למילה ‫'סורק', באות וי.
‫"המהדורה הראשונה ‫של מילון אוקספורד
‫"לשפה האנגלית, שכלל 12 כרכים,
‫"414,825 מונחים ו-1,827,306 ‫איורים, הושלמה ב-1 בינואר 1928,
‫"70 שנה אחרי העלאת ‫הרעיון לעריכתו."
‫- הוא ממשיך לחיות -
‫במאי: ‫פ' ב' שמרן
‫תסריט: ‫טוד קומרניקי ופ' ב' שמרן
‫- מבוסס על ספרו ‫של סיימון וינצ'סטר -
‫- מל גיבסון -
‫- שון פן -
‫- נטלי דורמר -
‫- אדי מרסן -
‫- ג'ניפר אילי -
‫- ג'רמי אירווין -
‫"הפרופסור והמשוגע"