FÖRRA GÅNGEN
- Jag har sett så mycket blod. - Vad ska du göra åt det?
Jag ska döda generalen och du ska hjälpa mig.
Vi behöver inte er. Vi vill inte ha er.
- Nej! - Gudarna är döda.
Drottning Antedia! Ge henne till grisarna! Vem ger mig tre silvermynt?
En dag kommer jag att kalla på dig.
Skåda!
- Från och med nu heter du Kwunt. - Utmärkt.
Jag har ett erbjudande.
- I utbyte mot vad? - Flickan.
Lokka är arg.
- Var är hon? - Det tar tid.
Vi har inte tid.
Låt oss festa.
- Varför kom du hit, mitt barn? - Åt helvete med gudarna!
Det där.
Och det där.
Tänker ni be om ursäkt?
Ni kan inte sitta därnere hela året. Ni går under.
Och ni får... allt.
Jag var att han är en skitstövel, det är de allihop.
Men snälla, be bara om ursäkt.
Ers Majestät.
Jag gick förbi kalkbrottet i morse, och såg nåt.
- Vad? - Nåt underligt.
- Hur underligt? - Väldigt underligt.
Vad var det?
En drake.
- Hur stor? - Uppmuntra honom inte.
- Det kanske var en häst. - Som andades eld?
Beskriv vad som hände noga.
Femton meter lång, grå flanker -
- senapsfärgade vingar med mörkröda ådror och stora klor.
Hon vänder sig mot mig, öppnar sin fjälliga käft -
- och andas ut en enorm eldplym som är stor som en höstack.
Det är ingen häst.
Är det nåt som är roligt?
Hallå! Vad är det som är så roligt?
- Vad är så rolig, bitch? - Ingenting.
- Vill du tillbaka till hålet? - Nej, sir.
- Jag hör dig inte. - Nej, herre.
- Högre! - Nej, herre!
- Fem silvermynt? - För mycket.
- Kan inte städa, käftar emot. - Tillbaka till marknaden.
Köp ett svin och mata det med henne.
- Och ät svinet. Vem hänger med? - Jag.
Jag lovar att aldrig säga emot igen.
Innan jag glömmer det.
- Vad är det där? - Vesslor. Jag hittade dem vid floden.
- Ska jag döda dem? - Nej. Lär dem att sjunga och dansa.
Jag är en vessla!
Gryta gör mig gasig.
- Vad var det? - Ingenting.
Akta dig, min bror. Akta dig.
Du har rätt, mamma. Han är en kräsen jäkel.
Du där, häxan.
Jag heter Blain och är generalens bundsförvant.
Jag vet inte vad det betyder.
Ers nåd. Häxan.
Berätta om flickan.
Ditt namn är nedskrivet här.
- Ditt namn är... - Åt helvete med gudarna.
- Hur mår han? - Febern stiger.
- Vi måste prata. - Om vad?
Jag gläds åt ditt oväntade besök och är medveten om orsakerna.
- Jag är här av en anledning. - Jag är legionens general.
En legion har sina egna regler och framför allt sina egna gudar!
Du kan inte valsa in här och äta upp min högra hand.
Din högra hand planerade att mörda dig.
Det visste jag innan han visste det själv.
Jag är inte född i går och vet vad som pågår.
Jag är Aulus jävla Plautius!
Så var är hon? Tjugo månvarv och inte jävla en aning!
Det är Aulus Plautius!
En tom rustning! En bluff, en flopp, en odugling!
En fåfäng, skrytig, misslyckad och blekfet nolla.
Flickan har en syster, Islene. Hon dog vid invasionen.
Häxan säger att om systern ber henne göra nåt gör hon det.
- Och? - Jag vill att du pratar med henne.
Hon är död.
Du glömde att nämna en liten detalj.
- Att du besökte deras döda. - Den där tjallande häxan...
Hon sa att hon tog med dig dit. Du funderade inte på att berätta det?
Vad mer döljer du för mig?
- Vad tänker du göra? - Bry dig inte om det.
Ut med språket.
Jag älskar dig, men du underskattar mig på egen risk.
Se så.
Jag beger mig till dödsriket och talar med systern.
Men om vi ska samarbeta behöver vi vissa grundprinciper.
- Låt höra. - Ett!
Du äter ingen utan mitt godkännande.
Två: Inga hemligheter. Jag berättar vad jag vet och du gör detsamma.
- Avgjort. - Tre!
Den här kuken åker ut. Jag vill kunna tala med min fru ifred.
- Blain är min rådgivare. - Han är en mes.
- Han är Lokkas älskling. - Han är en fitta.
- Blain? - Översteprästinnan. - Försvinn en stund.
Översteprästinnan.
Du var inte så kinkig i går kväll.
Var var jag?
- Fyra. - Fyra!
- Den keltiska drottningen. - Din hora?
- Tillgång. - Med dåligt samvete.
Amena är värdefull för mig och så ska det förbli.
- Får jag knulla henne? Hon är rolig. - Vi återkommer till det.
Lämna henne i fred och prata inte med henne. Uppfattat?
Du var inte så här spänd i Rom.
Slappna av.
Jag är bara här av en enda anledning.
Jag tänker inte slösa tid på lokalbefolkningen -
- eller fattiga pigor som inte fattar vad de är inblandade i.
Dessutom har Lokkas längtan efter köttets sakrament -
- redan blivit stillad.
För tillfället.
Hon vet vad du håller på med.
- Vad sa du? - Du är smartare än så.
- Men inte så smart. - Vad insinuerar du?
Insinuerar? Det var ett svårt ord.
Jag in-sin-u-erar att din plan, vad den nu är -
- behöver omarbetas.
Du måste använda hela hjärnan, hela din fittiga list.
Du måste komma på nåt aningen smartare, lite mer briljant.
Men gör det fort. För han kanske köper allt det här -
- men det gör inte hon.
Snygg häck.
Död häck. Smaskig häck.
Är du törstig?
Du har väl inte varit drottning?
Undrar du om jag har... skatter?
En tron? Lojala undersåtar? En gång i tiden.
- Jag tror dig inte, så... - Nu tror jag det knappt själv.
Var du... var du gift?
Vad hände med honom?
Han dog, i strid.
Om du gifte dig igen, skulle den mannen då bli kung?
Det skulle han absolut!
- Skulle han få en egen häst? - Han skulle ha hundra hästar.
Fartyg... Guld...
Och han skulle inte äta vesselgryta.
Han skulle äta svan. Med alla tillbehör.
Nu är det nog dags att sova.
- God natt, Rock. - God natt.
God natt, mamma.
Skåda!
Vad tror du? Klarar han sig?
Det är ett djupt sår.
Hör upp, Kwunt. Vi har en profetia.
Om du visste nåt om den skulle du veta att Veran inte dör.
Veran överlever, för en annan...
Vad i... Glöm det. Jag tänker inte göra det.
Säger profetian att Den Utvalda ska skära halsen av Veran -
- och sen dra till nån okänd plats?
Jag byter broschen mot skorna.
- Jag vill ha mynt. - Jag har inga mynt.
Ut med dig, lilla madam!
Gissa vilken mugg ägget ligger under. Är du säker?
Tyvärr, sir. Ni förlorade igen.
Vill nån annan försöka?
Dags att tjäna lite pengar.
Ole dole doff, inte du.
Ole dole doff...
Centurion Widicus!
- Lystring! - Generalen.
Sen vi kom hit har du visat mod, list, fasthet och kurage.
Så grattis, du är min nya prefekt.
Vad hände med Vitus?
Han blev återkallad till Rom med kort varsel.
- Så jag är prefekt? - Det lönar sig att jobba hårt.
- Jag dör för legionens ära! - Det tvivlar jag inte på.
Håll ett öga på vilken mugg ägget ligger under.
Jag är trött på dig.
Tack så mycket. Kom igen, högre!
Jag har ett trick till. Då behöver jag en frivillig.
Kom igen, ni verkar gilla att ha kul. Vem känner sig djärv?
Nån... Hejsan!
En stor applåd för min vän! Jag har överraskning till dig.
- Har du träffat min vän? - Va?
Titta väldigt, väldigt noga.
Precis, titta väldigt noga.
Visst är hon den skönaste mö du någonsin har sett?
Det är hon.
Du har tur, för hon letar efter en make.
- Är ni en hedersam friare, sir? - Det är jag!
Tar ni den här hönan till er äkta maka?
Ja!
Nu räcker det. Tack så mycket, mina damer och herrar.
Utmärkt, tack så mycket. Tack.
- Varsågod. - Jag är inte hungrig.
- Du tar på dig skulden. - Nej.
Alla andra ger mig den, så jag slipper. De tar hand om det.
De glömmer att medan de gömde sig, vred sina händer -
- dansade och larvade sig jobbade jag som ett svin.
Jag tog en liten, larvig flicka och gjorde henne till...
Det är sant. Ingen tillbringade så mycket tid med henne.
De kan säga och tycka vad de vill, men bara du kände henne på riktigt.
Vem hon var.
Så säg mig... Har hon övergivit oss?
Behöver vi ett nytt tecken?
- Vart ska ni? - Jaga grävling.
- Fånga en vessla. - Gör det själv.
Ers Majestät.
Stanna där.
Hej, fröken.
- Pengarna från din show är mina. - Knappast.
- Ge mig pengarna! - De är hennes.
Dra åt helvete.
Så där.
Försvinn härifrån medan du har båda kulorna kvar.
Det verkar som att mina tjänster är överflödig.
Jaha. Adjö.
- Är du hungrig? - Inte speciellt.
- Kom igen, jag har haft en bra dag. - Jag har haft en usel dag.
- Är det där vin? - Det är också uselt.
Jag byter ett ben mot uselt vin. Men du får plocka resten.
- Så du behöver alltså min hjälp. - Utmana inte ödet.
- Det är ett månträd. - Mån-vad?
Månträd.
De slår ut på natten och bara efter var tolfte måne.
Om du blandar den i vesselgrytan smakar den utsökt svan.
Mat för en kung?
De finns i skogen. Jag behöver två dussin.
Nej, jag kan inte.
Brock vill att vesselgrytan ska smaka som mammas.
Tro mig, han kommer att älska den. Mamma med.
- En kung? - Med hundra hästar.
- Var kommer du ifrån? - Lite överallt.
- Vad jobbar du med? - Allt möjligt.
Musiker, snickare, soldat, tiggare, saltbonde, brandman, getherde...
- Men du har varit saltbonde? - För många månvarv sen.
- Det är ett riktigt skitjobb. - Min pappa var saltbonde.
Jaså? Då måste han vara en bättre man än jag.
Eller en idiot. Jag klarade det inte.
Det är ett väldigt hårt jobb.
Är han det fortfarande?
Jag vet inte.
Jag heter Lucius.
Cait.
Sen dog min mamma, och vi flyttade västerut till min farbror.
Han var lite som du. Han hade varit överallt.
- Urgammal. - Precis, skröplig.
Han kunde lite trollkonster.
Och han lärde mig jättebra saker, fantastiska saker.
Så kom invasionen. Sen dess har jag varit på flykt.
Sen kom du och avbröt alltihop. Slut.
När man reser världen runt och ser allt jag ser -
- lär man sig mycket. Bland annat att upptäcka en lögn.
Och jag tror att allt du precis berättade -
- förutom din uppväxt på en saltfarm och ditt namn -
- är hundra procent bergsäkert skitsnack.
Du behöver inte berätta om du inte vill.
Nästan alla människors liv är historier.
- Jag får visst jobba på den. - Du har tid.
- Inte du. - Dra åt helvete.
Men det gör inget, jag gillar bra skrönor.
Det här är en rolig lek.
Jag berättar en historia.
Och du avgör om den är sann eller falsk.
- Är vi överens? - Ja.
Jag sa ju att ett av mina jobb var som soldat.
Jag var soldat.
Romers soldat.
Jag gick in i legionen som ung. Och jag var överallt.
En gång bevakade vi nåt tempel i Jerusalem.
Vi hade gripit ett gäng bråkmakare. De kallade sig Messias.
De växer på träd därnere.
Vi brukade korsfästa dem ett tag för att visa att de inte var speciella.
En man hade hängt där hela dagen och solen hade kokat hans hjärna.
Min officer tyckte att jag skulle döda honom.
Göra honom en tjänst.
Så jag gjorde det.
Jag tog ett spjut...
...och drev in det i hans hjärta.
Men det kändes som att det var jag som blev genomborrad.
Jag stod där med spjutet -
- och i några få sekunder kvävdes mitt hjärta i sitt eget blod.
Så jag tittade upp, och han strålade.
Jag såg bara ljus.
Jag skrattade bort det.
Jag drack mig full i tre dagar.
Sen gick jag på en marknad -
- och såg mannen jag hade dödat.
Och han såg på mig.
- Och han visste vem jag var. - Jag vet vem du är.
Det var du!
- Du gjorde det. - Lyssna, Cait.
Jag har varit i ditt hem och träffat din far.
Han berättade allt om dig. Din syster hette Islene.
Nej. Jag är en jävla idiot.
Jag vet vem du är.
Och jag vill att du lyssnar väldigt noga.
Jag har nåt väldigt viktigt till dig.
- Låt mig vara! - Cait!
Du kan inte fly från det här! Det kan ingen av oss!
Cait!
Helvete!
God kväll, Ers Majestät.
Jag är Widicus, den nya prefekten.
Jag ersätter Vitus. Han måste återvända till Rom.
Jag hörde det.
Generalen vill träffa er i sin bostad.
Förlåt.
Du få vara ensam med din tillgång.
- God kväll, Ers Majestät. - God kväll.
Där är du ju.
Nåt att dricka?
Jag tänkte att vi skulle prata lite om gårdagskvällen.
- Du behöver inte säga nåt. - Va?
Jag älskade det.
- Va? - Alltihop.
Jag vill veta allt om din herre.
Jag vill veta allt.
Jag såg nåt underligt när jag kom från marknaden.
- Vad var det? - En romare.
- En romare? - Det var ingen romare.
- Det var det. - Det var ett träd.
- Den hade svärd och sköld. - Och blad och grenar.
Inga romare häruppe.
Jo, nu. Jag såg honom med mina egna ögon.
- Och sex muggar cider. - En romare?
- Vi pratar, håll käften. - Förlåt, min bror.
Vad sägs...
- Vad är det här? - Månträd.
- Ett vad? - Ett månträd.
De får vesselgrytan att smaka svan.
Vad fan pratar du om?
Den passar för en kung med hundra hästar.
- Var hittade du dem? - I skogen.
Vi gör grytan på mammas sätt! Alltid på samma sätt! Så varför...
Vad är det som händer?
- Jag känner inte mina fötter. - Jag har möss i huden.
Jag kissar på mig.
- Vad har du gjort? - Jag ska berätta en historia.
Det var en gång en liten prinsessa -
- som hade en gammal farbror som hon inte tålde.
Så hon sprang ut i skogen.
Där träffade hon en häxa.
Hon berättade om den onda farbrodern och vad han hade gjort.
Och häxan sa: "Jag vet-
- hur du kan skicka din farbror till helvetets mörkaste del."
Och den gamla häxan gick till sin hylla -
- och hämtade en burk.
"Vad är det där", frågade prinsessan.
"Det här är månträd", svarade häxan.
Invånare i den oupplysta dälden... Jag är Regnis drottning Antedia.
Jag föddes mild och gladlynt -
- men så tog gudarna i sin vishet min enda son -
- och jag förändrades.
Jag blev en hämndlysten, slug och skoningslös bitch.
Men frukta inte.
Ni får bara känna en svag flämtning av min vrede.
För jag spar den!
Ty på öarna lever andra som jag ska utkräva verklig hämnd på.
Så nu återstår bara att säga till er -
- enfaldiga, diaboliska, inavlade fittor...
Stålsätt er.
Hör du mig, Aulus Plautius? Nu kommer jag!
Hundra hästar!
Såret läker inte.
- Tänk om han dör. - Det ger inget att tänka så.
Enligt profetian...
Profetian nämner inte att jag ska döda den första mannen eller det här.
Vad händer, Quane? Om profetian...
Du har lärt dig mycket och jag kan inte lura dig.
Vi har gått in i en ny era -
- en era som är så mörk att profetens ord inte längre hörs.
Oavsett vad som sker och vad som uppenbarar sig -
- är det ännu inte nedskrivet.
Hon överger oss inte.
- Hur kan du vara så säker? - Jag känner henne.