Du skal ut på en viktig reise.
- Jeg er ikke klar. - De roper på deg, Cait.
Du vet hva du må gjøre. For meg, for Islene, for oss alle.
Hør på meg. Du er den utvalgte. Det er du. Gå nå.
Du har begått en stor feil her i dag.
Be regnenses-stammen om å starte beleiringen.
Det har gått fire måneder. Vi bør forhandle.
For noe tøys.
Hva med en ny avtale? Hold deg unna meg, så holder jeg meg unna deg.
Gudene inngår ingen avtale, romer.
La meg fortelle deg det neste som skjer i spådommen.
Lokka sender tre helveteshunder for å finne den utvalgte.
Prøv litt hardere, for dette er ingen lek.
Jeg er ikke sterk nok. Det som skulle skje, skjer ikke pga. meg.
- Ta meg til underverdenen. - Faen! Jeg tok feil.
Samhain-månen var høylytt i natt.
Jo høyere jeg fløy, jo høyere talte den.
- Hva sa månen? - Inntrengeren må få sine seiere.
De vil gjøre ham beruset på stolthet. Hva er det?
Dette...
...er vårt eneste håp.
- Hvem er du? - Jeg er Døden.
Grav ham ned med de andre.
Vitus!
Fra vi ankom, har du utvist mot, klokskap og iver.
Pga. den uheldige forsvinningen til leirprefekten forfremmes du til det.
Gratulerer. Bli med meg.
Takk, general.
- General Aulus, velkommen! - Du virker glad i dag.
Jeg hører at cantiaciene spiser strå og rottelort. Veldig oppmuntrende.
- Det lukter seier, ja. - Vår seier.
Jeg glemmer det aldri når en alliert innfrir.
- Hvor er søtnosen? - Leirprefekt Lucius Validus er...
...ikke lenger blant oss. Dette er vår nye leirprefekt, Vitus.
Så synd. Jeg tenkte at han skulle forsegle alliansen vår. Hva skjedde?
Han har ikke vært seg selv en stund. Det var vel gonoré som tok ham.
Da slapp visst jeg så vidt unna.
Ikke be Vitus kysse føttene dine. Han er helt fersk.
Slapp av. Jeg skal ta det forsiktig.
Når beleiringen er over, blir det en ny verden for dere.
Derfor ønsket jeg ditt selskap i dag. Hva er kapitulasjonsbetingelsene?
De er enkle. Jeg får festningen, du jorda.
- Og cantiaciene? - Er dine undersåtter.
- Under keiserens beskyttelse. - Det er den kinkige delen.
Folket vårt har sine måter å gjøre dette på. Hellige måter.
Jeg har ikke vunnet krigen før jeg har fått en blodofring.
- Fortsett. - 500 cantiaci-krigere til gudene.
- Var det ikke Kerras hode du ønsket? - Jo. Gudene har sine egne krav.
- Og enda vil cantiaciene kapitulere? - Nei.
Vi halshogger dem. De ville gjort det samme mot oss.
Dere og deres sinte guder...
Hva tror du?
Det skulle holde.
Jeg ville likt å se rødtoppens fjes nå.
Enden virker nær. Det ble en kort regjeringstid.
Alle kranglene med din far, men hva endret seg?
Du kunne snakket med romerne, formet fremtiden, men isteden...
Du lukket døra og lot folket sulte. Han ville blitt stolt...
- Om du vil pine meg, virker det ikke. - Det var Lindon som brente kornet.
- Jeg så ham. - Du lyver.
- Han er spion for Antedia. - Giftigheter.
Så lik pappa. Blind som natta.
Og nå...
- Sulten? - Ryk og reis.
Jeg er ikke redd deg, helveteshund. Er det ikke det du er?
Vil du ikke vite hvordan jeg vet det? Jeg er den lille datteren.
- Jeg og hesten håpte på noe mindre. - Så du kjenner til spådommen.
Det er ham du tar meg til, hva? Det er sånn det er.
- Det er han som betaler. - Tre ting:
Er du frekk mot meg igjen, kapper jeg av det under og tar med toppen.
Ikke bli sur, men jeg gir faen i hvem du er.
Du er en av hundre, så spar meg for hvor liten og viktig du er.
Og til slutt... Hvem sier at jeg tar deg til romerne?
- Vi må få alle inn. - Men uten mat...
- Noen får plyndre. - Vi er omringet.
- Vi har intet valg. - De venter på at vi skal gjøre det.
Jeg velger ut noen krigere. Men det må vente til det er mørkt.
Arawn, hvor er hun?
Sucellus, har hun kommet din vei?
Taliesin, synger de om henne allerede?
Er hun i live, vis meg hvor.
Vis meg!
Guder av luften, elver og mørket der nede, hvor er hun?
Selvsagt...
Vi takker deg, Epona, for måltidet du har gitt oss.
I går, da jeg vasket utenfor teltet-
- huket en unge seg ned og dreit like ved meg.
Du sa det, men det var dagen før.
Dette er det eneste folket gudene taler til.
Du sa det også. Så ristet du på hodet og sa at noen...
- Noen får seg en god latter. - Og jeg sa at de lever enkelt.
De er bare enkle sjeler, og de trenger ikke annet enn tepper og mat.
Fire måner uten at han har snakket med oss. Urolig? Det er jeg.
- Naturen tar sin tid. - Han har ikke engang hilst på oss.
Han kommer knapt ut av teltet, og da er øynene hans slik.
- Han vet ikke at vi er her engang. - Jo da.
Får han gudinnene til å vente ved å ikke gjøre noe?
- Jeg utformer vår skjebne. - Lyst på et knull?
Ikke bry deg om meg. Jeg må ikke tilsmusses før fødselen.
- Det har vi hørt, takk. - Du kan få oss begge.
- Svaret er det samme som i går. - Som du vil. Om du ombestemmer deg...
- Jeg kan ikke bli her lenger. - Han vet at vi er her.
Dessuten er det ikke han som tilkaller oss, men gudene.
- Stikk en kniv i meg, di heks! - Gap opp. Pust.
Hallo! Vekk med deg! Ikke her!
Finn et annet sted!
Kong Phelan. Kongen av cantiaciene.
- Er du en druide? - Ser det slik ut?
Hvor er Veran?
I det teltet. Siden i sommer. Men han er opptatt, så lykke til.
- Hva vil du? - Jeg ser etter Veran.
- Hvem søker Det andre mennesket? - Jeg.
Følg meg.
Hva i heiteste heite...?
- Hva har du til meg? - Det må kjøpes.
- Og hva er det? - Noe jeg fant. Som hang i skogen.
- Hvor er det? - I nærheten. Men det er et problem.
- Hva da? - Romerne.
Og hva tilbød romeren deg?
Halve imperiet med noen rubiner på toppen.
- Og det var ikke nok? - Det kommer an på.
- Hva da? - Hva du vil betale.
Nå håper jeg at du bare ser ut som en fattiglus.
- Hvor er hun? - I nærheten, sa jeg.
- I live? - La oss håpe det.
Jeg skjønner det nå.
- Hva da? - Hvordan alt fungerer her.
Hvis du ønsker noe, hvis du virkelig trenger noe, så kødder de med deg.
Men later du som du ikke trenger dem, kaster de seg over deg.
- Jeg har sett dem bli ørner og fly. - Bra.
Etter å ha ventet så lenge forventer jeg intet mindre.
Hun er nedgravd 1 km nordover ved noen eiker der elva svinger.
Jeg vet hvor det er.
Hun har en stein nederst og et rør øverst. Takk for handelen.
- Det er lett å handle med sjelløse. - Nå kjeder du meg.
- Hva om hun lyver? - Hun snakker sant.
Vent til det er stigende måne. Det blir det første hun ser.
Det er på tide å snakke.
Si til generalen at jeg vil snakke med ham.
- Ikke gjør det. Ikke gå til dem. - Du ba meg godta tilbudet...
Han sluker deg. Det er for sent med prat. De vet at det er over.
Hva kan du tilby? Deg selv?
Du tror at det er skrevet her.
Den jenta du sa du hjalp, med den blinde faren, den utvalgte...
Hva gjør det deg til? Et offer i en spådom?
Er det det du vil?
Han vil treffe deg nå. Bli med meg.
Det holder, barn.
Jeg er Ania, datteren til Bann og Danu.
Men jeg er kjent ved et annet navn, et du kjenner godt.
Mitt virkelige navn er Brenna.
Jeg ble oppfostret av regnensesene, men kjente alltid mor og fars nærvær.
Nå er jeg gravid med den lyshårede, og spådommen vil bli oppfylt.
- Spådommen? - Du skrev den selv.
På min forfaders fjes for 2000 måneder siden.
2004.
Ifølge spådommen skal Brenna bli reddet av en lyshåret dødelig.
Sammen skal de avle en gudekrets som skal herske over himmelen i tusen år.
- Vil du føde guder? - Hvis det er min skjebne.
Godtar du også denne skjebnen, om den er slik?
Jeg vil vite gudenes vilje. Du som er mange tusen måneder gammel-
- som alltid har veiledet oss, vist oss den rette veien-
-fortell oss, du andre menneske:
Er vi laget av lys? Vi vil vite svaret ditt.
Jeg må tale med gudene nå.
Spådommen er sann, men det er ikke din spådom.
- Hva? - Du er ikke dens redskap.
Den har ikke blitt oppfylt. Det skjer kanskje ikke på tusen år.
Jeg vet bare dette: Du er ikke Brenna. Du er ingen gudinne.
- Du er Ania av regnensesene. - Du lyver.
- Gudene lyver aldri. - Jeg tror deg ikke.
Du lyver. Du er en løgner!
Soldatene samler seg. La meg bli med deg.
Nei, jeg må gjøre dette alene.
Kerra... Jeg har kun forårsaket skade.
Jeg tente på kornlageret.
Jeg kom ikke for å skape bånd, men for å forgifte.
Det var druidenes befaling. Druidene bestemte det, og jeg adlød.
- Jeg forstår. - Jeg tok maten fra dere.
Og reddet oss fra et par måneders forgjeves håp.
Skal du ikke straffe meg?
Vi som adlyder druidene, er allerede overlatt til oss selv.
Farvel, Lindon.
Det er henne.
- Jeg kom bare for å beskytte henne. - Var det bare derfor du kom?
Spådommen...
Jeg må få vite hva som skjer. Veran, vær så snill.
Veran!
Jeg må få vite hva som skjer etterpå.
Du vil vite hva som skjer etterpå?
Du hadde rett, far.
Du hadde rett.
Tålmodighet, Deres Majestet.
Sulten?
De er ganske gode.
Cantiaciene kapitulerer. Festningen er din på én betingelse.
- Hva er den? - En garanti for mitt folks sikkerhet.
Ingen cantiaci skal bli skadet. Har jeg ditt løfte?
Der ja, det var vel ikke så vanskelig?
All lidelsen, all smerten... i måned etter måned.
Om bare faren din hadde lyttet, sett det større bildet...
Men da hadde jo ikke vi to møtt hverandre.
Det virker som gudene har planer for oss alle, ikke sant?
Har jeg ditt løfte?
- Det er bare ett lite problem. - Din allierte, Antedia.
Jeg har sett mye fælt i min tid, men hennes planer for deg...
Hvis du garanterer for mitt folks sikkerhet, overgir jeg meg til henne.
Det ville gjøre avtalen lettere å svelge.
Gjøre ting lettere for alle.
Folket ditt får legge seg mette i kveld og våkne opp til en ny dag.
På vegne av keiseren godtar jeg betingelsene for overgivelsen din.
På én betingelse.
Og hva er den?
La meg vise deg...
...hvordan imperiet egentlig fungerer.
Følger du med?
Hva gjør du?
Skyt!
Skynd deg, dronning.
Forbanna romerjævel!
Hvor er Gildas?
Bueskyttere!
Skyt!
Nei!
Nei, nei, nei! Nei! Nei!
Nei, nei, nei... Gutten min!
Nei, nei, nei.
Og... én ting til.
Hvor er hun?
Jeg vet ikke.
Du hjalp henne å rømme, så si det.
Hvis hun er viktigere enn landet og festningen, må hun være mektig-
- og en trussel. Så lenge hun er der ute, har ikke du vunnet.
Du har ikke vunnet.
Dette er din siste sjanse.
- Hvor er hun? - Hun er der ute.
Hvis tunga di ikke vil si det, spør jeg hjertet ditt.
Dra tilbake til helvete.
Beklager.
Jeg har bestemt meg for å bli. Jeg må lære.
Jeg også. Men ikke her.
Farvel, Phelan.
- Ta vare på... - Det skal jeg.
Vi ses igjen.
- Hva gjør deg så sikker på det? - Jeg føler det på meg.
- Blir hun? - Ja.
Gudene har en skjebne for oss alle. Du må finne din.
Men det fins et lys i denne verden. Et nytt lys.
Flammen er liten nå og vinden sterk, men det brenner.
Det er der ute et sted. Det er din oppgave å finne det.
Du kan finne det lyset og beskytte det-
- hjelpe det til å vokse. Det vil vokse seg sterkt.
Sterkere enn konger. Sterkere enn imperier.
Druidenes æra er over.
Dette er en ny æra, starten for cantiaciene.
Hill deg, dronning Amena!
Gudene er døde.
Legg deg i lyset, Phelan av cantiaciene. Legg deg i lyset.
Alle stemmene synger i kor.
Håpet er den lille datteren til en blind far.
Jeg vet hva som skjer etterpå.
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com