Du gjorde bra ifrån dig, numidier. Jag vill att du gör en sak till.
Jag är Vitus Aurelius, optio i åttonde legionen.
Ät skit, åk tillbaka till Rom! Nu är det krig.
I går skickade jag ett sändebud för att förhandla med er far.
Vet han ens om att ni är här? Ändrade han sig?
Upphör med dödandet av mitt folk så ska jag prata.
Regnensis accepterar er, men enbart som allierade mot cantiacikräken.
- Litar ni på regnensis? - Hat är mer tillförlitligt.
Slå läger här.
Är jag inte tillbaka före gryningen ansluter ni till de andra, förstått?
För helvete...
Pappa var inte hemma. Han kan ha tagits fången.
Din pappa är död. Jag såg honom stupa.
- Förbannade lögnare! - Okej, jag hittade på.
Jag hittar romarjävlarna själv!
Du är nu varnad, Aulus Plautius! Gör bot!
Är ni säker på att ni är redo, Rom? Redo för det ni kommer att se?
- Jag är redo. - Då börjar vi.
Han är närmast glänsande.
Glänsande eller hal?
- Som ett nyfött barn. - Vårt barn.
- Jag sticker. - Ha tålamod.
- Före gryningen, sa han. - Det är gryning. Det var en order.
Om han ser att vi stuckit blir han inte glad.
- Så vi ger det nån minut till. - En minut.
Hörde du vargarna i natt?
Vargar, Decimus? Bansheer.
De skriker att vi ska lämna detta djävulska land.
Och de har inte fel i det.
- Vem väntar vi på? - Va?
Jag har glömt det.
Generalen, idiot. Vad är det med dig?
Vart gick han? Generalen?
- Och vart gick han? Generalen? - Inte en aning. Det sa han inte.
- Är allt som det ska? - Ja, jag är bara trött.
Jag är bara lite trött. Är inte du det?
- Nu när du säger det. - Nu när du säger det...
Ett, två, tre.
Morrigan! Det var inte igår.
Vad gör du med de här jävlarna?
Det kan man lugnt säga.
Jag skulle inte heller vilja bli sedd död med dem.
Med det är mörka tider.
Nu finns ingen återvändo.
Cantiaci! Romarna är tillbaka.
Innan den första snön har fallit-
- ska vi driva fanskapen tillbaka ner i havet de kom från!
Hej.
Släpp den, nu!
- Mina herrar... - Är du döv?
Vem är du?
En förbipasserande främling. Jag passerade förbi, som man gör...
Men så såg jag att ni hade mat. Till en början tänkte jag äta den-
- medan ni sov - och sen sticka. Men sen ändrade jag mig.
Jag fick en bättre idé. Så jag stannade.
Det är mer riskabelt-
- men de potentiella fördelarna är enorma. Hänger ni med?
Vi skär halsen av honom och drar.
- Han kan vara värd nåt. - Han stinker som en död kamel.
- Han vet kanske något. - Det stämmer.
- Jag vet kanske något. - Håll käften!
Milo fick fem talenter för spionen.
Ja, eftersom han var spion, och ingen kelt som stinker skit.
Noga räknat så är jag inte kelt. Men visst, vi ser alla likadana ut.
- Han kommer att sakta ner oss. - Ni kan väl låta gudarna avgöra?
Ni har väl gudar? Singla mynt och låt dem avgöra.
Här, jag har ett i fickan.
- Ett romerskt mynt. - Ja.
- Det är faktiskt ditt. - Tog du mitt mynt?
Medan du sov. Förlåt. Förlåt.
- För helvete! - Kom igen, få det överstökat.
- Välj. - Krona. Nej, klave.
- Vad är klave? - Tja, vad är bäst?
- Får jag välja? Det är mitt liv. - Håll käften!
Okej, krona så får han leva. Klave så dör han.
- Klave. - Du behöver inte välja.
- Du bad mig ju välja! - Kan vi få det överstökat?
- Bäst av tre? - Är det ens rättvist?
Håll dig utanför! Igen.
- Ge hit. - Det här kan ta ett tag.
Krona.
Kom igen!
Okej, nu så...
Vem är du?
- Varför besökte du romarna? - För att rädda vårt folk.
Förrådde du din kung för att rädda några slavar?
- Förräderi? Varför sa du då inget? - Du ville trotsa honom.
Du klandrar honom för din mors öde.
Så jag är hämndlysten och dumdristig. Ändå sa du ingenting?
Vill du veta varför?
Vi vet bägge att han hade gått till druiderna-
-som hade flått dig levande.
Och vi vet bägge att jag hade förtjänat det.
Druiderna är ofelbara. De för gudarnas talan.
Och därför kastrerade du mannen de valde till din make?
Ändå valde du att lyda dem.
Amena är en orm.
Jag äktade henne för stammens skull. Jag gör vad som helst för mitt folk.
- Liksom du för ditt. - Tack.
- För vad då? - För att du sa det.
För att du räddade mitt liv. För din tystnad.
Du har inte varit här länge, men jag står redan i skuld till dig.
Håller du ett vakande öga?
- Frågan är på vem? - Du ska få ett råd...
Håll ett öga på din man.
Du litar visst inte på nån som inte sugit på din mammas bröst.
Sant.
Jag litar på mitt folk, ibland på min hustru-
-men aldrig på en galler.
Jag ville bara säga att vi inte har glömt dig-
-men vi har en del att stå i.
Tack, men det var väl knappast därför du kom?
- Du kom för att jag kallade på dig. - Hur gjorde du det?
Du vet nog vem jag är.
Du är Ania, brorsdotter till vår svurne fiende Antedia.
Så du vet inte?
Men spådomen gör visserligen aldrig gällande att du skulle veta.
Ania är mitt jordiska namn. Men jag är egentligen något annat.
- Något långt mäktigare. - Så vem är du?
- Jag är Brenna. - Krigsgudinnan?
Och gudinna över drömmar och brunnar. Nog visste du det?
- Det har varit en lång dag. - Brenna har fyra former.
Vatten, eld, vind, jord. Jag är hennes jordiska form.
Och jag som trodde jag hade fångat en regnensisprinsessa.
I själva verket fångade jag en gudinna.
- Det var förutsagt. - I profetian?
Du behöver ligga med mig.
Profetian gör gällande...
...att Brenna ska räddas av en guldlockig dödlig.
Tillsammans ska de avla en gudavärld som härskar över himlen i tusen år.
- Jag förstår. - Det är ditt öde.
Gudarna ska hysa aktning för dig.
Min mor Danu ska skänka dig och din stam evig välgång.
Tja, fem minuter har jag väl alltid.
Hjälp!
Hjälp! Hjälp mig!
Vi var på väg norrut genom skogen när vi blev överfallna.
Kom från ingenstans och var överallt.
- Hur många? - Två dussin, kanske fler.
- Hur många dog? - Jag tror inte att någon överlevde.
Frånsett du.
När inträffade det?
- Strax efter soluppgången. - Fjorton kilometer bort?
På ett ungefär.
Säg inget till männen förrän generalen är tillbaka.
Det uppstod en skärmytsling. Ni kom ifrån varandra, du återvände.
Uppfattat.
Hjälp honom att snygga till sig.
Ge honom vin mot smärtan.
Tack, praefektus. Tack.
Var fan är du, Aulus? Fan!
- Är allt som det ska? - Jag kan inte sova.
Så fort jag blundar ser jag hur Islene och Cait är ensamma.
Vet du hur jag somnar om nätterna?
Jag drömmer att jag pissar i den där jävelns skalle.
- Det ska jag nog testa. - Du där.
Kom hit.
Jag såg dig prata med din älskare. Vad sa du?
- Ingenting. - Ser jag ut att vara dum?
- Säg vad du sa. - Jag sa ingenting.
Upp med dig!
- Snälla, jag ber er... - Upp på benen!
- Var nådig... - "Var nådig"...
Den här slaven attackerade Tiberius.
För in honom.
Jag har tänkt på en sak.
Varför kom ni tillbaka?
Era förfäders ben ligger här, obegravda, ovälsignade...
...deras andar är dömda till evig oro.
Allvarligt, vem vill ha mer av det?
Mina förfäder vilar i Sicilien, tryggt kremerade i familjegraven.
Jo, men det gick inget vidare senast. Naturen själv utkrävde hämnd.
En storm förstörde era skepp, dränkte era soldater...
Vi hade otur med vädret, än sen?
- Som du vill, Decimus. - Vänta lite!
Hur vet du vad jag heter?
Du är Decimus Sentus, från Sicilien.
Din familj är getherdar, men du avskydde kräken och tog värvning.
Vem har sagt det?
Det gjorde han, medan du sket.
- Det gjorde jag inte! - Lugn nu, Filon från Rom...
...som är osäker på vem hans föräldrar är-
-och växte upp utfattig i ett horhus.
Decimus tror att din mamma var en av dem...
...men han kan inte bevisa det. Det är bara en teori.
Vad i helvete! Min mamma var ingen hora.
- Nej, men det ger sig självt. - Fan ta dig!
Fan ta mig? Fan ta dig och din hora till mamma!
Hör ni, sluta nu! Ni är vänner.
- Säg det igen! - Säg det inte igen!
Du har inga bevis för att Filons mamma var hora.
Hör på noggrant.
Jag ska visa er något.
Ser ni den här stenen? Det är en väldigt speciell sten.
Den heter...
...den stora...
...stora stenen.
- Visst är den fin? - Väldigt fin.
Fin och len. Ja, fortsätt att titta på den.
Vad får den er att känna?
- Lugn. - Glädje.
- Stora stenen. - Stora stenen...
Utmärkt. Bra.
Så här gör vi nu.
Till att börja med avlägsnar ni repen.
Därefter reser vi tillsammans-
- som vänner, och ni visar mig ert läger.
Vad sägs? Är vi överens?
- Varför gav ni er på min centurion? - Jag kände för det.
Kände för det?
Våra döda ser er. Det vet ni.
Vet ni vad jag ser när jag ser er i ögonen?
Rädsla.
Vad ser ni när ni ser mig i ögonen?
Tja...
...låt oss se efter.
Du har gett mig en idé.
Åt helvete med inkräktarna!
Död åt inkräktarna!
Cait...
Då tar vi en närmare titt på ögonen.
Se på er rebell!
De kommer att kräva en lösensumma.
En romare är värd mer levande än död.
I Gallien erbjöd vi tusen talenter för en soldat.
De skickade oss hans hjärta på en trätallrik.
- Så varför låter de oss leva? - De vill ha information.
Och de gör allt för att få det.
Och vi måste göra allt för att förhindra det.
- Det klarar jag. - Du får inte hysa några tvivel.
Inte ett enda.
Jag är inte rädd - i någon strid, inte på något slagfält.
Varje människa möter till sist en flod han inte förmår korsa.
Skär av min tunga.
Jag har ingen kniv.
Om du tar dig hem till Rom, informerar du min fru och mina barn?
Det blir det första jag gör.
Vi tänkte döda Vespasianus. Vi drog lott om det.
- Det är inte viktigt nu. - Jag har vanärat min legion.
Nej. Den tapperhet du visar nu friar dig från alla synder.
Du dör med ära.
Tack, broder.
Min vän hade inte lust att prata i dag.
Men det har du?
Nej.
Vi får väl se.
Är ni skadad? Var är era livvakter?
- Är de inte tillbaka? - Nej.
- Var är Vespasianus? - Han är död.
Spaningstruppen hamnade i bakhåll.
- Alla dödades - utom en. - Vem kom undan?
Nån fotsoldat som kom dragande med en historia jag inte köper.
Bakhåll eller myteri. Resten döda eller tillfångatagna.
- Vad är detta? - En skitsak.
- Var fan har ni hållit hus? - Jag är borta i fem minuter...
- Vad pågår? - Jag var hos druiderna.
Hur många fartyg?
Så du har inget att säga?
- Hur mår er dotter? - Va?
Den söta, med rött hår.
Hon hälsade på oss.
Säg till henne att generalen hälsar.
Far...
- Kände du till detta?! - Nej, far.
Säg att romaren ljuger.
Han slungade ur sig en förbannelse för att få oss ur balans.
Han talar sanning.
Du har föraktat mig sedan barnsben.
Men min kärlek överröstade ditt hat, ditt ständiga trots.
Men nu ser jag att det inte var kärlek, utan svaghet.
Jag har skickat bud till Veran. Nu avgör druiderna ditt öde.
Ditt liv, din själ vilar i deras händer.
- Du tar din hand från mig. - Det gjorde du själv!
För att följa i din mors fotspår. Det har du planerat sedan länge.
Du har fel, far. Jag avskyr dig inte.
Du är en god man, men din tro förblindar dig.
Det är inte dig jag föraktar, utan druiderna.
Du säger det för att såra mig ännu djupare.
Jag säger det, eftersom det är sant.
Låt dem komma hit. Låt dem fördöma mig!
Och när de flår mig ska jag göra som hon:
Jag ska se dig i ögonen och visa att det aldrig fanns något hat-
- ingen rädsla för deras blinda, själlösa kaos som du kallar rättvisa.
Vakter!
En sak ska du veta.
Oavsett vad druiderna bestämmer så är du död för mig.
En sak ska du veta.
Oavsett vad druiderna bestämmer...
...så älskar jag dig. Precis som hon gjorde.
Vilken överraskning.
Ditt nästa ord blir ditt sista.
Nej, jag menar det. Du är den bästa vännen.
- Skitsnack. Du är det. - Hör du, du hade rätt.
- Min mamma var hora. - Tja, hon var det...
...men hon var ändå din mamma. Det är det viktiga.
Tack, Decimus. Det betyder mycket.
Er general är tillbaka.
Varsågod.
Tack, min vän. Ljuvligt.
Nu fokuserar vi på cirkeln.
Detta är nämligen viktigt.
Fortsätt titta.
- Så här lyder planen. Lyssnar vi? - Vi är idel öra.
Bra. Vi väntar till skymningen.
Då binder ni mig igen-
- och för mig till lägret, till generalens tält.
Enkelt.
Just det. Jag är en spion och har viktig information...
- Vad gör du här? - Vem är det?
Jag behöver din hjälp.
Du ser väl att jag är upptagen?
- Hon skrämmer mig! - Försvinn!
Nej, det är ingen fara. Sätt er ner.
Fokusera på cirkeln. Vad ser ni?
Vad hände?
Fan!
Stanna här!
- Ge tillbaka den - nu! - Kom inte nära!
Du har inte en aning om vad du beblandar dig med.
- Jag behöver din hjälp. - Ge tillbaka den.
Stenens kraft är mörkare än du kan förstå...
...så...
Vad har du gjort?!
Tänker du skära upp mig nu? En liten flicka?
Inser du vilka krafter jag står emot?
- Lokka är knappast att leka med! - Om du tänker göra det, gör det!
Min far är i lägret. Jag såg honom.
De har skadat honom rejält.
Nej, nej...
Du får tillbaka stenen-
- men jag måste få ut honom innan de dödar honom.
- Snälla, hjälp mig. - Fan.
Jag borde ha skurit halsen av dig första gången jag såg dig.
Snälla...
Okej, planen har ändrats.
- Varför då? - Va?
Nu ska jag berätta en historia.
Det är en historia om en gammal vän.
En vän från underjorden-
-från helvetets glödheta djup.
Hans namn...
Hans namn är Pwykka.
Minns du soldaten som gav mig budet?
Som du begravde levande?
Min springpojke, som jag skickade iväg med mitt svar.
Han var en pålitlig springpojke, för när jag kom dit-
-väntade våra vänner på mig.
Vi pratade och jag erbjöd dem något i utbyte mot en viss sak.
Vad erbjöd ni dem?
Det enda naturen bryr sig om. Visshet.
Och vad erbjöd de er?
Det enda jag bryr mig om. Seger.
- Till vilket pris? - Tja, marknadspriset...
...vilket i detta krig är lika med vilket pris som helt.
Ni begick ett misstag.
En kalkylerad risk.
Männen är rädda nog. De tror att vi slåss mot spöken.
Vi brottas med myteri och uppror.
Vi befinner oss på randen och ni ränner runt och jagar spöken.
Vi har känt varandra länge.
Du är min bästa vän.
Ifrågasätter du min auktoritet igen kommer du att ångra det.
Förstått?
Ja, sir.
Vet du vad Caesars misstag var?
Han trodde att det handlade om fort, fästningsvallar och antal.
Taktik.
Man besegrar dem inte genom att strida mot deras krigare.
Man besegrar dem genom att strida mot deras gudar.
Det är gudarna man måste döda.
Någon närmar sig!
Vi har visst besök.
Inta era poster, slå larm!
Vad i helvete...
Tillbaka!
Vi är alla vålnader. Varenda en av oss.
Vi är de döda. Vi är de döda!
Vi är de döda!
Trolleri! Vi hör inte hemma här!
Han har förbannat oss alla.
- Vi måste härifrån! - Det fungerade.
Nu har vi vår chans. Snabba på!
Var är jag? Vad i helvete?!
- Du får klara dig själv nu. - Va?
Du bad mig hjälpa dig in. Det är något jag måste göra.
Ni har fört oss hit. Ta oss härifrån!
- Far, far, det är jag! - Cait? Cait?
Jag är här. Du måste stanna här.
Vart ska du? Var försiktig!
Nej, det finns inte tid! Gå med din far, snabba på!
- Gå nu! - Kom.
Snabba på!
Skulden är hans! Han har förbannat oss alla!
General!
Den som inte vill se sitt hem igen...
...kan låta sitt svärd genomborra mig.
Eller alla på en gång?
Seså.
Är ni rädda?
Våra gudar skyddar oss. Och jag skyddar er.
Er general, Aulus Plautinus. Romare, som ni!
Inte män. Inte rädda barn!
Romare!
Återvänd till era tält.
Nu!
Gör som jag säger.
Du lever, far!
Var är Islene? Är hon i säkerhet?
Är Islene i säkerhet?
Hon är i säkerhet, far.
Jag tackar gudarna.
- Det var väl Islene som skickade dig? - Hon skickade mig.
Vi är i säkerhet.
De har sänt bud efter oss.
Mäktige Lokka.
Nu reser vi oss.
Vi reser oss.
Rösterna är tydliga.
Är du redo att följa gudarna vilja?
Om kärleken till min mor förargar dem, är de inte mina gudar.
Du har fattat ett stort beslut.
Nu är det gudarnas tur.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com