PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Co to kurva…
Zdegenerovaný ubožáci!
No tak!
Vyžeň ty chmury z tváře.
Usměj se na svět. Nic na tom není.
Vzbudili mě dva hnusný opilci, co si ulevovali do mojí pusy.
A mám pocit, že jsem toho trochu spolkl.
- Šli i na velkou stranu? - Cože? Ne.
Pak nemáš důvod být skleský.
Čuránky přímo ze zdroje jsou dokonale sterilní.
Ani nechutnají tak strašně.
To tedy chutnají. Chutnají příšerně.
Tyhle žertíky si brzy zamiluješ.
Musíš před nimi smeknout. Vikingové umí být kreativní.
Nesmeknu před nimi za to, že mi nachčili do huby.
To neudělám.
Dobře, tak tedy nesmekej.
Ty laciná děvko.
- Ne! - Nezvedej se.
Ne, zabil jsi mi manžela.
Vnikni do mě, ale děti ušetři.
Asi potřebuju pauzu nebo tak něco.
Pauzu? Vždyť jsme ani nezačali.
Potřebuju vodu nebo tak něco…
Tohle je hloupý, no ne?
Začal jsem moc uvažovat, nechal jsem se vystresovat a…
Tak jo, všichni vstávat!
Nový manžel jako obvykle selhal.
Jen mu visí jako hlemýžď.
Moc mě to mrzí.
Jak říkám, začal jsem moc přemýšlet,
zapomněl jsem cítit a nechal se vystresovat.
Všichni se ti tu snaží vycházet vstříc.
A pořád to nestačí. Co je to s tebou?
Snažil jsem se dostat do nálady. Rozumíš, byl to experiument.
Vím, že máš zkušenost jen s hrubou silou a znásilňováním.
Takže jestli se ti tohle nelíbí, musíš to vysvětlit ty.
No víš, s nimi to bylo…
Nic pro mě neznamenaly, ale ty jsi moje žena
a já myslím, že my se hluboce milujeme.
Tolik se mi líbíš a…
To je vážně milé.
- Myslíš? - Jo.
Chceš vědět, co si myslím?
Podle mě to je neskutečně trapné.
Pro všechny.
A je to tvoje vina.
Snad neutíkáš na střelnici, Arvide.
Na statku je dneska spousta práce. Arvide!
Jen si to představte.
Dnes jsem naposledy otrokem.
Dřel jsem víc než 20 let.
A dnes, až vrátím svou sekyru do kůlny,
budu svobodným mužem.
- Co máš v plánu? - Kde mám začít?
Chci okusit všechno, co život nabízí.
Nasávat dojmy.
Zvlášť ty zrakové.
Vždycky jsi byl tak trochu estét.
Rád se dívám na různé věci.
Zírat, hledět, civět, mžourat.
Čučet a čumět. Merčit.
Prohlížet. Sledovat. Měřit očima.
A konečně naučit se číst.
Takže tyhle dvě bulvy rozhodně nebudou zahálet.
Arvide! Co je?
Hele, co to je?
- Já nic nevidím. - Ano.
Dva velmi ostré předměty se rychle blíží k…
- Musíš se naučit komunikovat. - Ano.
Přesně o to ve vztahu jde.
Byly to šípy!
- Pro Lokiho smilování. - Udělej něco.
- Vytáhni je. - Ne!
Nevytahuj je!
Mají zpětné háčky.
To nemůžeš vědět.
Nemůžeš přece chodit se dvěma šípy čouhajícími z hlavy.
Má pravdu. Bylo by to dost nekomfortní.
Představ si, jak spíš na břiše. Spousta věcí by nešla.
Musejí ven.
Hlavně klid.
Uklidni se. Ne.
Zrak ti zachráníme.
Přestaň se kroutit.
Věř nám. Na tři.
Raz, dva, tři.
Já… já… nic nevidím.
Byla operace úspěšná?
Ne skončila fiaskem.
To je hrůza. Vidím ti přímo do hlavy.
S těmi zpětnými háčky jsi měl pravdu.
Přišel jsi z lesa?
- Úplně sám? - Jo.
- Žádné stráže? - Ne.
- Proč jsi neutekl? - Proč bych utíkal?
Já jsem tady z vlastní svobodné vůle.
Jak to myslíš?
Svobodu jsem získal v půlce 80. let, v roce 86.
Co?
Měl jsem tam z toho špatný pocit. Letí to tak rychle.
Život tam jde úplně jiným tempem.
Aha.
Tady v ohraničeném prostoru se cítím líp.
- Jako v ústavní péči? - Ano.
Není nad ten pocit,
když pro někoho dřeš bez nároku na odměnu.
Z mnoha věcí můžeš mít lepší pocit.
O tom vážně pochybuji.
Dej tomu čas. Garantuju ti, že si to zamiluješ.
Jo?
Kde je ten mizerný otrok, co se mi stará o ohniště?
Je tu zima jak v morně. Mám radši mírnější teploty.
- Ano. - Ano.
Ihned ho najděte.
Bude ho to stát ucho.
Je pryč.
- Je pryč? - Zmizel.
- Nemůžem ho najít. - Zadujte na roh.
Ragnare, Frøyo, hledejte stopy na severu.
Viljare, vem si dva muže a podívejte se, jestli nechybí loď.
Arvide, ty zůstaň se mnou. Najdeme ho.
Arvide!
Pro lásku Lokiho, kam zase jdeš?
Na válečnou výpravu.
- Na výpravu? - Jo.
Ne na klasickou výpravu. Na minivýpravu.
Uprchl otrok, tak ho musíme najít a přivést zpátky.
Takže to plánované posezení s Ansgarem a Lone nad rohem medoviny
s diskusí o ódách a poezii už není důležité?
- To mělo být dneska? - Ano, dneska.
Takže tu bitku pusť z hlavy, nebo co máš za lubem.
Ale náčelník mě potřebuje. Potřebuješ mě.
Olave, je to tak?
Podívej se mi do očí a řekni, že nenajdeš jednoho otroka bez Arvida.
Ovšemže najdu. Žádný problém.
Ansgar a Lone jsou nejnudnější pár pod sluncem!
- Ani je neznám. - A o tom to je.
Poznáš mé přátele a najdeme si páry, se kterými se budeme vídat.
Tohle je ale je celkem důležité.
Je důležité najít si přátele.
Ať žijeme společenským životem.
Rázem je z tebe hromádka neštěstí? Dohodu jsi porušil ty.
Našli jsme jeho stopy. Míří lesem na sever.
„Pod tím strašným drakem temnota,
Níðhöggr letí z Niðafjöllu
a na křídlech si nese těla mužů.
Ten had jen září,
však teď… já klesám níž.“
Koukni, mám husinu.
To bylo krásné, Orme.
Bylo to strašně silné. Jsem z toho úplně hotová.
Na zdraví, přátelé. Jsem ráda, že jste přišli.
Na zdraví.
Každý si měl připravit báseň, která pro něj něco znamená.
Přečte nám teď něco Arvid? Je některá báseň drahá tvému srdci?
Moc básniček neznám, ale jednu jsem napsal sám.
Výborně!
- Nevím, jestli za něco stojí. - Nepodceňuj se.
Těšíme se na ni, Arvide.
Pod drsnou slupkou určitě dřímá skutečný básník.
Dej nám básnickou krmi pro naše žaludky.
Ukaž nám, že se v té tvojí lebce bojovníka něco děje.
Tak jo.
Můžeš.
„Jeden, dva, tři, čtyři.
Ulev svému měchýři.
Pět a šest. Koukej ženu svléct.
Sedm, osm, devět.
Pěkně se jí předveď.“
Tady tě asi zarazím.
„A konečně deset.
Ošukej ji v lese.“
Pomoc!
Věznili mě… zajali mě barbaři na druhé straně hory.
Nevěřila bys, co je to za lidi. Drží si otroky.
- Opravdu? - Ano.
A nejen mě. Mají jich spoustu.
- Hygienické podmínky jsou děs. - Tady jsi v bezpečí.
- Děkuju. - Pojď se mnou.
Dostaneš teplé jídlo a měkkou postel.
„…na životy mužů.
Moře bolu burácelo na souvrati mečů.
Záplava hrotů se snášela na břehy Stordu.“
To je krása.
Tomuhle říkám poezie, Arvide.
Arvide, co podle tebe má na mysli, když říká:
„Ohně bolu plápolaly v krvavých ránách.“
Asi má na mysli to, co říká.
Není to tak většinou?
Jde spíš o to, co neříká.
Musíš číst mezi řádky. Proto jsme tady, kvůli interpretaci.
Tak co myslíš?
Je až k smíchu, jak málo se toho v té obří hlavě děje.
Je někdo doma?
Jen tě zlobíme.
To jako fakt? Co to má znamenat?
Co jste zač, když uvrhnete lidi v nouzi do ještě větší nouze?
Ó, velký Ódine, přijmi naši oběť.
Počkat!
S tou pochodní zacházíš neopatrně.
- Mlč! - Stojím na hořlavém materiálu.
Mlč. Budeš upálen pro dobrou věc.
Počkej!
Nemůžete upálit umělce.
Mám cenu. Umím hrát.
O tom jsem nikdy neslyšel.
- Neslyšels o herectví? - Ne.
Patří ke vznešeným jevištním uměním.
Počkej, zadrž.
Pantomima?
Kouzla? O kouzlení jsi slyšet musel.
Tohle nás zajímá.
Pravý kouzelník.
Ukaž, co umíš.
Tyhle ruce nejsou nijak zvláštní, že?
Co kdybych si zázračně utrhl palec?
To nedokážeš, to nejde.
Palce jsou přirostlé.
Utrhl si palec a zase si ho přidělal.
A ani mu to nekrvácí.
Teď leze na pomyslnou zeď.
Teď vykukuje ze vzdušné zdi.
On vykukuje…
ze vzdušné zdi.
Přitahuje se na pomyslném lanu.
Šplhá po pomyslném lanu.
- To je lano? - Jo.
To je veliké kouzlo.
Leze po zdi.
Otevírá…
nějaké… Ano.
Opírá se o vzduch. Vidíte to?
Výborně. Nazdar.
Tenhle nový otrok má větší cenu, než jsme si mysleli.
Vyhlíží ze dveří.
A co chystá teď?
Kdo jste?
Co chcete?
Máš něco, co patří mně.
Frøyo, máme to tady pod kontrolou, takže…
Už jsi slyšel o někom, kdo má věci pod kontrolou příliš?
Ne.
Ne?
Dobře.
Kde jsem skončil?
Máš něco, co patří mně.
- Co? - Tam.
Za normálních okolností bych vás všechny zabil.
Ale ty jsi, dobrý muži, probudil velké kouzlo v někom,
koho jsem měl za obyčejného otroka.
Takže udělám jen tohle.
Slyšíš mě?
Opovaž se krást, co patří náčelníku Olavovi.
Hej.
Tady máš.
Vyskoč. Šikovnej.
Říkal to nejméně jeden šlechtic, který se nikdy nedovolával ďábla.
Tohle je možná snazší. Takže o co tam šlo, Arvide?
Je to primitivní, Arvide. No tak, kuku!
Nepochopil ani tohle.
Je někdo doma?
Cos to pro Lokiho smilování provedl?
Opovaž se odejít, Arvide. Hned se omluv.
Myslím, že by ses měl omluvil, Arvide.
Těžko oslavíme Nový rok s přáteli,
když jsi schopný dát dámě pěstí.
Jdeš maličko pozdě, Arvide.
Musel jsem vysedět ten poetický dýchánek.
Bylo to dobré? Bavil ses?
Znáš to, vztahy. Jde o vzájemné ústupky.
A družit se s jinými páry je důležité, takže…
Jde o priority.
Jo, a ty jsi dneska udělal opravdu velký ústupek.
Arvide, mluvili jsme o tom a to, co se dneska stalo,
opravdu není v pořádku.
Ne, ale ve vztahu je důležité respektovat,
že každý má jiné zájmy.
A tentokrát byly zájmy Liv důležitější než ty moje.
Nesmíš se v tom vztahu ztratit.
Ne, jistě. Samozřejmě že ne.
To je pravidlo číslo jedna.
Ne.
Pravidlo jedna je myslím vzájemná úcta.
A já cítím, že té mám dost.
Liv?
Dveře se asi vzpříčily.
To s Lone mě mrzí.
Nemělo se to stát, ale stalo se a já za to přijímám plnou odpovědnost.
Liv?
Hej!
Hej, chlapče, nazdar.
Pojď ke mně.
Ty si tu hraješ?
Jo? Chceš si se mnou zahrát hru?
Už jsi slyšel o hře zvané „Vybrabej tělo“? Ne?
Vidíš tam tu lopatu? U toho stromu?
Přines tu lopatu a já ti něco ukážu.
Hodný chlapec.
Teď tu lopatu vezmi a opatrně kopej tady kolem mojí hlavy.
Je to trochu nepříjemné, když jsem takhle zahrabaný.
Co to děláš?
Ty zkurvysynu!
Ne. Nedělej to!
Budeš toho litovat.
Vodu.
Potřebuju vodu.
Podá mi prosím někdo vodu?
Pokud možno s plátkem citrónu.
Lze i limetku…
A kdyby to nešlo, tak…
Obyčejná voda by asi stačila.
Dovol, abych se představil.
Já jsem Orm.
Náčelníkův bratr.
Aha.
Jsem prvním následníkem trůnu, takže…
dalo by se říct, že jsem velké zvíře, pokud máš potřebu nálepkovat.
To bys mě odtud možná mohl dostat.
To není úplně vyloučené.
Kolují ale zvěsti, že máš nějaký úžasný…
dar, který hraničí s kouzelnictvím.
Hodně mě to zajímá.
Ten trik s palcem a pantomima?
Ano, lidé říkají, že to byl přímo kouzelný výkon.
Jsou to jen jednoduché triky na zabavení dětí.
Ve skutečnosti jsem herec.
A mimochodem vynikající.
Herec? Co je to herec?
- Předstíráš, že jsi někdo jiný… - Přesně tak.
…a vyprávíš tak příběh.
To je neuvěřitelné. Zajímavé.
V mé zemi se právě v tom skrývá síla, v umění.
Umění dokáže svrhnout vládce a udělat z lidí boháče.
- To je neskutečné. - Ano.
Měl jsi mě vidět, můj život.
Ano?
To bohatství, to jídlo. Den co den orgie.
- Origie? - Jo.
Nahé ženy a muži natření olejem zapletení do sebe
ve všech možných polohách.
- Muži a ženy spolu? - Jo.
- Stejného pohlaví? - Muži i ženy.
- Obě pohlaví. - Jo, obě.
Když se vrhneš člověka vedle sebe a je to muž, tak to nevadí?
Všechno je dovoleno.
To by mělo být dovolené i tady na Severu.
No jo, vlastně proč ne.
Ty a já máme tolik společných témat.
Cítím, že mezi námi je taková…
- Chemie. - Ne.
Ne, je to spíš jako spojení. Máme takové…
Říká se tomu chemie.
Ne, je to takové spojení. Máme hodně společného.
Myslím, že hledáš slovo „chemie“.
Ne.
Mám na mysli něco hlubšího. Něco jako další vrstvu.
Rozumíme si, aniž bychom museli cokoli říkat.
Ano, tomu se říká chemie.
Haló?
Haló! Je tam někdo?
Orme? Zas se tady tajně plížíš?
Dostal jsi přísný zákaz plížit se kolem srací klády.
Myslel jsem, že jsme se dohodli.
Vzbudilo to vlnu negativních reakcí.
Lidem je to velmi nepříjemné.
Těší mě, že se znovu potkáváme.
Překlad titulků: Miroslav Pošta