PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jak jistě víte,
Arvid a jeho zavšivená havěť z Norheimu
mě připravili o ruce.
Jarl Varg to však vnímá jako výzvu.
Nikoli problém.
Nebo možná dvě výzvy a nikoli dva problémy.
A tento kovář...
mi vyrobil nové protézy.
Tyto.
Řemeslně nezvládnuté,
hluboce substandardní.
Chci protézy, které jsou lepší než ruce!
Protézy, které mi přinesou výhodu jak v běžném životě,
tak v boji.
Jarle, já se opravdu snažil. Ale píše se rok 791.
A to je současný stav kovářství. Ne?
Ano.
Jste nejlepší kováři v Norsku.
Z toho, kdo mi vyrobí nejlepší protézy,
se stane boháč.
Nepředstavitelně bohatý.
Ostatní čeká tento osud.
Co? Ne!
Ne, prosím ne!
Prosím, smiluj se! Jarle, ne!
Ne!
Mám rodinu, jarle.
Prosím, jarle, slituj se.
Ne!
Dobře. Stalo se.
Nemělo se to stát, ale stalo se...
Já se z toho poučím, zreviduji své postupy a napravím to.
Jarle, prosím tě na kolenou.
Měl jsem si vzít březovou kůru nebo suchou trávu.
Ty větve nám asi trošku navlhly.
Když jsem to předtím zkoušel, fungovalo to...
Ne, nejde to.
Nefunguje to.
Politováníhodné. Sypu si popel na hlavu.
Vydejme se na společnou cestu.
Zavřete oči a představte si, že oheň sálá jako divý.
Plameny příjemně praskají a začínají olizovat tělo
tohoto nebohého kováře.
Bezbranně hází hlavou sem a tam,
vřeští strachem a bolestí.
Nakonec jeho ohlušující jekot utichne.
Když tanec plamenů ustane,
zbyde po něm jen ubohá němá hrouda.
Můžete oči zase otevřít.
Vidíte?
Obrazy vytvořené v mysli jsou ještě mocnější než realita.
Ty představy by vás měly motivovat k většímu úsilí,
abyste mi dali něco lepšího než tyhle...
ruce na hovno.
Do práce!
U Lokiho.
Příčina smrti?
Asi... Pravděpodobně balvan.
Myslíš?
A motiv bude asi mapa.
Možná.
Co jiného by tady muženu zajímalo.
„Muženu“?
Nelze určit, jestli to byl muž, nebo žena.
Radši tedy používám pojem „mužena“, abych někomu nešlápl na kuří oko.
Jo. Zajímalo by mě, kdo za tím je.
Nebo mužena chtěl... chtěla mapu pro sebe?
Řekl bych, že je za tím jarl Varg.
Po té mapě prahne už nějakou dobu.
Jo, ale řekl, že jsme si kvit...
Ahoj.
Dobře, že past zafungovala.
Nemůžou si jen tak přijít a krást nám mapy.
Ne.
Myslím, že celá ta...
záležitost s pauzou je na prd.
Nemůžeme na to zapomenout?
Oba to chceme.
I když je Liv zpátky, nemůže nám poroučet.
Posledních pár dní...
bylo šílených.
Nespala jsem od... od té pauzy.
- Já taky ne. - Ne?
Teda jo, ale jako bych nespal.
Ale nejím.
Kromě včerejška. Měl jsem velkou večeři.
Už jsem to hlady nevydržel.
Co to zase dát dohromady, ty a já?
My dva. Spolu.
Ty a já.
Ale při plenění...
- můžeme znásilňovat, ne? - Jasně!
Je nějaký důvod rušit mě při jídle?
Omlouvám se, ale zloděj, který měl přinést mapu,
byl zabit.
Rozmáčkli ho jako červa.
Takže můj prohnaný plán selhal.
Dá se říct.
Bránice. Honem!
To bylo skvělé.
Někdy se ve mně nakupí tlak.
Dáte si kaši?
Zbožňuju kaši.
Arvide?
Co si o sobě myslíš, takhle sem vtrhnout?
Tohle chceš?
Ne...
Tohle fakt chceš?
Aby tvůj syn, jediný dědic vesnice, vyrůstal ve stanu?
Vyštvaný vlastním otcem, který neměl koule na to,
postavit se té ježibabě?
Být tebou, bych byla opatrná.
Arvide.
Musíš se rozhodnout, jestli žít život se synem,
který touží jen po tvé lásce...
Jdi někam.
Nebo...
ho navždy zavrhnout
samotného, opuštěného...
bez naděje na budoucnost.
Arvide.
Je to tvé rozhodnutí.
Nejdůležitější rozhodnutí tvého života.
No...
My už jsme se rozhodli, Liv si myslí...
Teda já si myslím...
Oba jako tým si to myslíme.
Hormony.
Loki...
Tady jste!
Jste skoro k nepoznání, když vám z hlav nekape teplá moč.
Fakt dětinské, Hildur.
Fóry o čůrání, kakání a prdění jsou ty nejhorší.
Humor je subjektivní.
Ale tenhle vtip nemá žádné vrstvy a je zraňující.
Pro tvou informaci, urazil mě.
Fajn.
Každopádně od vás něco potřebuju: králíka, pytel a mísu.
Já zase potřebuju adekvátní hygienické podmínky,
podnětnou lyrickou poezii a kolem sebe něco jiného než podlidi.
Ale nikoho s tím neotravuju.
Rufe a Orme, jste otroci.
Děláte, co přikážeme,
a teď potřebuju králíka, pytel a mísu.
- Dobře. - Nebo vám dám zmrskat pytlíky.
To myslím doslova.
Sama jsi doslova!
Prý první věc,
o kterou přijdeš při ztrátě rukou, je jemná motorika.
Může být.
Podívej.
Ani nedokážu utopit bezbranné kotě.
K pláči.
Ale...
Mít ruce... umí každý.
Je to to nejsnazší na světě. I mimina mají ruce.
To až když ruce nemáš,
tak se začnou dít věci.
- Pak to teprve začne být vzrušující! - Utni ty lichotky!
Pane. Něco konkrétního?
Arvid je chytřejší, než jsem myslel.
Zkusili jsme mapu získat násilím.
Pak lstí.
Je čas vyložit poslední kartu.
Zradu!
Myslím tím někoho zevnitř.
Myslím tím velezradu.
Nazdar, lidi. Tady jste.
- Ahoj, Orme. - Ahoj.
Obejmu tě.
Tak jo.
Zase žádný společenský program?
To je dost chabá parta, Karku.
Všichni jsou vyčerpaní.
Ale společenské styky jsou důležité, nejen práce.
V jiném prostředí vznikají úplně jiné vazby.
Bylo by to fajn, ale snad někdy jindy.
- Ale měli bychom to podniknout. - To měli.
Postarám se o to.
A nevzdám to, dokud se všichni nesejdeme u jednoho ohniště,
kde budeme grilovat a užívat si společnosti druhého.
To zní super. Už se na to těším, Orme.
Dobrou, Karky.
Dobrou, Orme. Dobrou, Rufe.
Mlč.
Jako vážně?
Máte slezinu beze mě,
i když jsem právě já byl motorem přesně tohohle konceptu?
Ne, tohle je čirá náhoda.
Probudil jsem se a potřeboval čůrat
a Olav, tuším, taky potřeboval čůrat.
Jen jsem větral lachtana.
A já větrala... bobra.
Takže to bylo takové spontánní, neplánované.
Všichni víme, že spontánní akce bývají ty nejpovedenější.
Je to možná tím, že nemáme velká očekávání a můžeme se víc uvolnit.
Takže když říkáte, že to bylo spontánní, jen mi sypete sůl do rány.
Promiň.
Karku, můj nejlepší příteli a kolego, takhle se vyplížit.
Jsme prakticky pokrevní bratři.
Pokrevní bratři buď jste, nebo nejste.
Víš, proč tě na tyhle sedánky nezveme?
Ne, upřímně nevím.
Ne? Protože kdybys tu byl, všichni bychom tu seděli
a museli poslouchat tvé nudné historky a báchorky.
Mé historky jsou nesmírně zajímavé.
- Nejsou. - Prosím tě...
Nikoho nezajímá, co se ti zdálo a co by to mohlo znamenat.
Je to nesmírně nudné.
Víte co? Vy všichni a hlavně Kark
jste mi ublížili tak, jako nikdo nikomu nikdy neublížil.
Omlouvám se...
Ne. Po dlouhé a náročné cestě
jste dosáhli vrcholu hory ublížení.
Vyšplhali jste na špičku stromu příkoří.
Prorazili jste strop křivdy.
Doufám, že jste na sebe patřičně hrdí.
Ale no tak, Orme. Posaď se a bav se s námi.
Schoval jsem ti krysí stehýnko.
Na to je pozdě.
Orme.
Být vyloučen spodinou společnosti,
podlidmi.
- Orme. - Ne, už je pozdě.
Pozdě.
Bylo by fajn třeba povečeřet a...
Proč ne?
Spokojeni?
Porodila jsem sama v lese.
Ale než jsem princátko vzala do náruče, unesl ho vlk.
Co když byl fakt můj.
Byl baculatý?
- Korpulentní miminko? - Se zakřivením páteře?
Díky za podporu.
Thór a Ódin z vás jistě budou mít radost.
- Myslíš? - Pro Lokiho, Arvide.
Thór a Ódin z vás nebudou mít radost.
- To byla ironie. - Neznám.
Nový jazykový prostředek. No nic.
Oba upadnete do nemilosti za smrt náčelníkova syna.
Ty především, Liv.
Byla jsi hybnou silou téhle... dítěvraždy.
Ne.
Nechtěl jsem tě přivést násilím, ale dobrovolně bys nešel.
Co?
Že jsem tě nechtěl přivést...
To je jedno.
Orme, my dva máme společného nepřítele.
Nepřítele, který nám odpírá náš osud.
- Karka? - Ne!
Arvida. Brání ti v nároku na trůn.
A mně v nároku na mapu.
Jasně!
A ty myslíš, že s tím můžeme něco udělat.
Nevím. Arvid má obrovskou moc.
Je to hodně riskantní.
Orme! Někdy musíš odhodit štít
a zaútočit oběma rukama.
Sejdeme se tady za svitu příštího úplňku.
Dám ti všechno potřebné, aby vítězství bylo naše.
To zní skvěle.
- Výborně. - Jo.
Výborně.
Ale...
Haló?
Vidím tě. Viděl jsem, jak si bereš plášť.
Tamhle pod tím kopečkem.
Mám velkou novinu.
Budu zase náčelník.
- Náčelník? - Jo.
A mám velké plány i s tebou.
Ale nejdřív potřebuju, abys mi pomohl provést něco hrozivého.
Dobře, ale pod jednou podmínkou.
Že se při první příležitosti budu moct vrátit do Říma.
Takže lidi...
Zbývají nám tři kováři.
Další na řadě přijel až z hrabství Vestfold.
Vzrušující.
Já... Neviděl jsem předchozí výtvory.
Takže střílím trochu od boku.
Ale na lidi z Vestfoldu to udělalo dojem.
Tímhle můžete jíst, úplně normálně.
A...
tohle by mělo fungovat jako běžná ruka.
Jen s trochu ztuhlými prsty?
Další, Torsteine.
Ne.
Jdi ty.
- Ty už jsi tu byl? - Ano.
Snad máš tentokrát něco lepšího.
Ano. Sám jsem spokojen, takže...
Fajn.
Mám něco úplně špičkového.
Protézy...
ve 3D.
A další, Torsteine.
Poprosím vaše pahýly.
Fantastické.
To je opravdu skvělé.
Wow!
Nejsou pěkné jen designově, mají v sobě skryté tajemství.
Tajemství, jo, tajemství...
Stínohra, hádanky. Dokonalé.
Tady tě máme.
Dali jsme dohromady blbuvzdorný plán, který jistě...
Stalo se něco?
Mám něco mezi zuby?
Rád tě zas vidím.
Minule jsme se pořádně nerozloučili.
Nevzpomínáš si?
- Skonči tu šaškárnu, Pse. - O čem to mluvíš?
- Udělal ses ve mně. - Udělal se v tobě?
Asi si mě pleteš s...
Teď si mě vybavuješ líp?
Jo, pojď, pojď!
Ne.
Torsteine, Torsteine...
Podělím se s tebou o pár mouder,
která obrátí pocity, které teď máš, vzhůru nohama.
- Tak jo. - Nezamiluješ se do pohlavního orgánu,
ale do osoby, jíž patří.
City v tobě nevyvolává topořivé těleso nebo vulva.
Nesmíš být na sebe tak přísný, Pse.
Jen se musíš naučit umění kapitulace.
Přijmout své touhy a city.
Brzy bude to, co jsme dělali, přijatelné i v Norsku.
Jen to chce pár silných chlapů, co půjdou příkladem.
- To nebudeme my. - Tam vzadu to pasuje
jako dýka do pochvy.
- Chci... - Hned tě zastavím.
Vím přesně, co řekneš.
Ale čas nenazrál. Nemůžeme to být my.
Ne teď.
Čeká nás práce.
Když na pár minut zmlkneš,
- vysvětlím ti plán. - Fajn. Dobře.
Fajn.
Dál.
Orme, jak ti můžu pomoci?
Jsi velmi schopný válečník, ale máš jednu slabinu.
Jsi alergický na vosy, že?
Ano, ta alergie je mou Achillovou patou, Orme.
Jak konkrétně se ta alergie projevuje?
Vlastně stačí jediné vosí bodnutí, které způsobí závažnou reakci.
V nejhorším případě smrt.
Proč tě má alergie na vosy tak zajímá?
Jen tak.
Jsi stále toho názoru,
že mám být do konce tvého života otrokem?
- Ano, samozřejmě. - Ano...
Pak asi...
tady tvá cesta končí.
Cesta?
Nei, nei!
Udělej, co musíš.
Zvedni štít.
Arvide!
- Něco se stalo zákonopravci. - Co?
Nevím. Sotva dýchá.
Musíme jít. Pojďte.
Co se děje, dobří lidé?
- Zákonopravce je vážně raněn. - Není mrtvý?
Co?
Ne.
Ne? Fajn.
To je dobře.
Jo.
- Tys nezkontroloval, jestli je mrtvý? - To nebyl můj úkol, ale tvůj!
Pojď!
Překlad titulků: Barbora Vrbová