VÅR HISTORIE
Reisen har vært lang, og den har vært tøff.
Men endelig har vi funnet et sted hvor vi kan være trygge...
sammen.
På den andre siden av havet.
Jeg husket det ikke slik.
Mammas eneste håp var huset der hun vokste opp.
Det hadde ventet på oss...
...fryst i tid, i over 30 år.
Det er noen der!
Det er bare en stumtjener i speilet, Sam. Ikke vær redd.
Det er ikke et enkelt valg.
Vi er ikke Fairbairns lenger.
Fra nå av vil etternavnet vårt være Marrowbone.
Akkurat som dette huset, som blir vårt nye hjem.
Når dere går over linjen, er det ingen minner.
Historien vår begynner her.
Vil han finne oss, mamma?
Hvem?
Jeg har gått over linjen, skjønner du. Jeg må ha glemt det allerede.
Ingen vil plage oss igjen.
Noensinne.
Vi ville tro at vi var trygge.
At vi også kunne bli lykkelige.
At mammas sykdom forsvant med resten av problemene våre.
Det virket som om mørket vi hadde forlatt, forsvant i lyset av de sommerdagene.
Ingen kjente oss.
For første gang kunne vi være frie.
Vi skulle snart få en ny venn som ville forandre livene våre for alltid.
Se på det, Sam.
Det må være dette de kaller "Den røde heksens stein".
Det er et dødningehode! Vi drar tilbake, Billy. Jeg liker det ikke.
Hvem er det? Hvordan våger dere å komme til mitt bosted!
Jeg er Sam Marrowbone. Dette er brødrene mine, Billy og Jack.
Og dette er søsteren min, Jane.
Du har kommet til Den røde heksens land.
Ser du passasjen til høyre?
Dere må gjennom den.
Om du er god, kan du gå gjennom den.
Men om du gjemmer ondskap i hjertet,
vil veggene slå sammen, og fange deg for alltid.
Tør dere å passere?
-Jack, nei. -Kom igjen, Sammy.
Vær modig.
Veggene nærmer seg. Vi burde dra.
Ja, men sjelen din må være god.
Det er glatt her.
Hei, lille venn.
Kom nærmere.
Jeg heter Allie.
Er du fanget hos Den røde heksen?
Ja. Hun straffet meg for at jeg brøt meg inn i hagen hennes.
Hun holder meg fanget helt til noen tør passere, og redder meg.
Er det kanskje deg?
Ta disse eikenøttene.
De er ikke så mye å se på, men de vokser seg store og sterke i vennskapet vårt.
De er magiske.
Nå som du er fri,
hvor vil du dra?
På slutten av den uforglemmelige dagen, hadde Allie allerede blitt en av oss.
-Stopp. Vent. Dobbelt fram. -Hva? Hvorfor?
Det er for fint. Får jeg lov? Stå nærmere hverandre. Kom igjen.
Er dere klare?
En, to...
Flott!
Det er perfekt.
Vi begynte på nytt. Vi glemte fortiden.
Og vi begynte et nytt liv.
En stund trodde vi alle på den illusjonen.
Men reisen til Amerika hadde tatt den lille styrken mamma hadde igjen.
Vi visste ikke at dette var vår siste sommer sammen.
Begrav meg i hagen.
Jeg viste deg hvor.
Du må fylle 21 år.
Hold deg i skjul til da.
Ellers vil loven ta dem fra deg.
Lov meg...
at dere holder sammen.
Vi skal alltid holde sammen.
Jeg lover.
Sørg for å ha et trygt gjemmested...
I tilfelle han finner dere.
I skapet...Til venstre.
Du løy.
Du løy i retten.
Du beholdt pengene hans?
"Min kjæreste Jack...
Jeg er så lei meg for at jeg ikke kan være der når du vokser opp.
Jeg har ikke styrken lenger.
Jane blir Sams mor, slik det var ment.
Si til Billy at han ikke skal la sinnet ta over hans vakre hjerte.
Og du, min Jack, når tiden kommer,
ikke glem å åpne hjertet ditt for kjærligheten.
Hold dem trygge.
Alltid.
Deres kjære mor, Rose Marrowbone."
Ingenting...
Ingen… noensinne...
...vil splitte oss.
Vi er en.
Gjenta etter meg.
Ingenting.
Ingen.
-Ingen. -Ingen.
Noensinne.
-Noensinne. -Noensinne.
Noensinne.
Vi er en.
Vi beseglet løftet. Og vi gjemte oss for omverdenen,
helt til jeg fylte 21 år.
Jack!
-Jack! Jack! -Jack!
SEKS MÅNEDER SENERE
DESEMBER
JULI
Jeg er lei av å være innelåst i dette huset.
Det er ikke lenge til bursdagen din.
Vi burde tenke på bursdagsfesten din.
Den advokaten, Porter, snek rundt gjerdet igjen sist uke.
Vi er snart ferdige med ham.
Det blir annerledes til jul. Det vil du se, Billy.
-Billy! Billy! -Hva, Sam?
Jeg hørte en lyd bak speilet, og overtrekket faller av.
Gjør noe, ellers kan spøkelset se oss igjen snart.
-Slutt å oppføre deg som en baby. -Du trenger ikke å være redd.
Sam, spøkelset har vært borte i månedsvis.
Her, gi meg den der.
Røver'n?
Røver'n, kom og få frokost.
Det er den som lager lyder i veggene. Den store rotta.
Sam. Ikke mat den. Den lager hull i hele huset.
Vil du at hun skal sulte?
Du vet ikke hvor den har vært. Du kan få rabies.
Hun biter ikke. Hun er vennen min.
Grusom greie, rabies. Det kommer skum ut av munnen helt til innsidene dine råtner.
Så må jeg bruke den siste kula mi på deg.
Da gjemmer jeg meg bak speilet og gråter hele natten, så du aldri får sove.
De døde skriker og gråter ikke.
Si det neste gang du hører spøkelset om natten.
Jack!
Ingen ekstra penger, ikke noe tull.
Vi får se.
Hallo.
Vi følger deg på kartet, Jack. Så du ikke er alene.
Han dro nettopp fra Marrowbone-hjemmet. Han drar gjennom skogen.
Det var en fugl.
Og så drar han inn i tunnelen...
Gjennom tunnelen...
Og så kommer han ut av tunnelen...
Og opp på broen...
Og så...
Han burde se Allies gård nå.
-Si, "Hei, Allie!" -Hei, Allie.
-Hei, vi savner deg. -Vi savner deg.
Så drar han gjennom den humpete gjørma.
Og så gjennom parken.
Han drar hele veien opp...
Og nå er han nære byen.
Han er nesten framme.
Og så går han inn i butikken.
Forsiktig, Jack.
Vær modig, Jack.
MOLLYS DAGLIGVARE
Ta meg om du kan!
For to uker siden i dag, rørte Neil Armstrongs fot...
Jack! Jeg trodde nesten at du ikke skulle komme denne uken.
De lukter deilig.
Tok du med en liste?
Aldrin gjorde honnør for det amerikanske flagget på månen, det ble holdt opp med...
Deretter inspiserte han månemodulene...
Hvordan har moren din det? Bedre?
Ikke egentlig. Det er værendringene.
Så trist å høre. Hun blir nok bedre snart.
Hils henne fra meg, ok?
BIBLIOTEK
Hva skjer med alle bøkene?
De kom på fredag.
Fra en lesestund på biblioteket, der jeg pleide å jobbe i Portland.
Jeg vil la deres ugress få bli våre blomster.
Jeg har savnet deg.
Beklager at jeg ikke kom forrige uke.
Det er greit.
Jeg har boken du spurte etter.
-Takk. -Bare hyggelig.
Hvordan går det for Sam? Trenger han en ny?
Hvordan kan han lese så fort? Denne var jo på 300 sider.
Jeg savner ham.
Og Jane, og Billy.
Det hadde vært så lett å komme forbi. Jeg kan til og med...
Kanskje når mor føler seg bedre.
Hallo der.
Mr. Porter.
Nå? Hva synes du?
Veldig stilig.
Husker du den stillingen jeg fortalte om, i New York?
Parker og Jameson.
Betyr det...
Det betyr at de lot seg sjarmere, og at jeg fikk jobben.
Så flott, Tom. Jeg er så glad på dine vegne.
Uansett, jeg gikk tilfeldigvis forbi The Strand og...
...tankene mine falt på...
-...deg. -Hva er det?
Et bidrag til biblioteket, om du vil.
Dette er en førsteutgave. Jeg kan ikke ta imot den.
Jeg skulle ønske du hadde vært der. Du hadde elsket det.
Kanskje vi kan dra dit sammen. Har du vært i New York?
Jack Fairbairn.
Det er Marrowbone nå.
VI har tatt vår mors etternavn.
Nettopp. Forresten, de andre arvingene har endelig signert...
...og jeg må ha overføringsavgiftene for boet. Jeg kommer i morgen.
Be moren din om å gjøre klar en sjekk på 200 dollar.
Hun er ganske syk.
Det er kanskje best om jeg tar papirene,
får mor til å signere dem, og gir dem til deg.
Jeg må verifisere signaturene.
Jeg kommer i morgen. Kl. 12.
Ha det, Jack. Vi ses snart.
Jævla advokater.
Jeg visste at den skumle fyren ville skape trøbbel.
Hvor mye har vi igjen av mors sparepenger?
Ikke 50 en gang. Om jeg solgte 1 000 kaker, så ville det ikke vært nok.
Hva skal vi gjøre, Jack?
Jeg vet ikke, men om sannheten kommer ut vil de splitte oss.
Jack.
-Boksen. -Vi har den ikke lenger.
-Jeg kan hente den igjen. -Nei!
Hva skal vi ellers gjøre?
Du lovet meg at vi ikke skulle røre de pengene igjen.
Vær så snill.
Jeg har lovet dere mye.
Jeg kan hente den igjen, Jack.
Vi er rike!
Ja, Sam! Ja, vi er rike!
Å, kom igjen!
Jane, kom igjen. Hva er galt?
Det er blodpenger. Vi vet hvor de kommer fra.
Vi burde ikke røre dem. De er forbannede.
-Jack... -Vi har ikke noe valg.
Porter kommer i morgen. Vi må være klare.
Dette vil ikke fungere.
Jo da.
Det må se ut som mammas.
-Vær så snill. -Nei.
Det er mammas rom. Jeg burde også få lov til å gå inn dit.
Det er speil her inne. Du kan ikke gå inn.
Vær så snill.
Hva skal vi gjøre med festningen?
Han kommer ikke inn.
-Hva gjør du? -Pillene mamma aldri tok.
Billy, det kan drepe ham!
Bare i tilfelle.
Han er her.
Er planen klar?
Jeg glemte å åpne porten. Unnskyld.
-Hva er dette? -Mors sparepenger.
Vi har ikke hatt tid til å veksle det.
Dette er pund.
-Ja, 200 pund. -Så?
Pund er verdt to ganger mer enn dollar. Det burde dekke kostnadene.
Og alle avgifter.
Jeg sa en sjekk.
La meg hente noe å drikke til deg.
Jeg vil gjerne be om en tjeneste, om det er greit.
Moren vår. Hun kommer seg ikke ut av sengen.
Tanken på at du skal se henne slik gjør henne flau.
Kan jeg ta med papirene opp så hun kan signere og ta dem ned til deg?
Hun må signere begge.
Kan du glemme limonaden? Jeg har ikke hele dagen.
-Vi må signere begge. -Begge?
Jack, jeg klarer ikke signaturen to ganger.
Han vil se at de ikke er like.
Du må gjøre det.
-Nå. Vi har ikke tid. -Gi meg et øyeblikk!
Signer på den andre. Signer.
Jane, han er utenfor.
-Jane! Han er utenfor. -Kutt ut, Jack!
Jane, vi har ikke tid.
Vær så snill. Bli i sengen, mamma.
Nei, mamma. Legen sa at du ikke skulle stå opp.
Signer.
Jeg er nesten ferdig.
Du kan ikke gå ut, mamma.
Han kommer.
Nei. Bli i sengen, mamma.
Nå.
Jeg går til Porter. Jeg er straks tilbake.
Beklager. Jeg bare...
Går det bra?
-Hun har ingen krefter igjen. -Jeg visste ikke at det var så ille.
Så, da er det i orden.
Marrowbone House er nå offisielt din mors.
Jeg er glad vi kunne...
...avslutte dette før noen oppdaget...
Du vet...
...de greiene med faren deres.
Vi er veldig takknemlige.
Spesielt for din diskresjon.
Greit, jeg får komme meg av gårde før jeg blir tatt av regnet.
Lykke til, Mr. Marrowbone.
Da sa han, "Jeg kom ikke hit for en piknik. Jeg kom for sjekken."
Jeg måtte nesten gi ham den andre limonaden.
Slutt å utsette det uunngåelige.
På tide å møte din skjebne, min kjære bror.
I dag skal Alaska marsjere mot Nordvestterritoriene.
-Forbered deg på tap! -Husk, lille modige soldat.
Nordvestterritoriene har aldri blitt beseiret.
Til i dag.
Seks!
-Du er ferdig. -Jack...
Hva er det, Sam?
Seks!
Nei!
-Det teller ikke. Den falt av bordet. -Det gjorde den ikke.
-Hold kjeft, Sam. -Du drepte mongolene mine på den måten.
-Det er sant. -Greit.
-Beklager, Billy!
Greit. Siden gulvet regnes som brett...
Billy!
-Du er en dårlig taper. -Du sa at gulvet regnes som brett.
Sam, hva er poengene? Hva fikk han?
Sjekk det, Sam.
-En. -Så dumt.
-Beklager, Billy. -Hva med den andre?
-Jeg tror du er nervøs, Billy. -Jeg er ikke nervøs.
En!
Seks.
Du bør ikke angripe Brasil nå.
Jack.
Jack! Spøkelset er tilbake!
Til festningen.
Dekk speilet før det kommer ut.
Bli her.
Han drar aldri fra oss.
Ikke engang når han er død.
Du besvimte. Jeg måtte gå ut for å hente deg.
Jeg hater å bo med et spøkelse.
Det er de pengene.
Han er tilbake fordi vi brukte dem.
Så fort solen går opp, må du gi dem tilbake.
La ham ta dem til helvete.
Hei.
-Hallo. -Kan jeg kjøre deg hjem?
Takk, Mr. Porter, men det går bra med bussen, jeg lover..
Mr. Porter? Hva skjedde med Tom?
Jeg insisterer.
Jeg ville spørre deg om noe, Allie. Altså, de Marrowbone-barna...
...hvor godt kjenner du dem?
Vi er vel gode venner.
De bekymrer meg.
At de bor så isolert. At de alltid gjemmer seg for samfunnet.
-De gjemmer seg ikke. -Allie, kom igjen.
-Stakkars Sam går ikke på skolen engang. -De bor for langt borte.
Og Sam lærer hjemme. Jane hjelper ham med leksene, og jeg sjekker notatene hans.
Ja, det er vel noe.
Det er så synd at han må leve slik på grunn av faren sin.
Jeg antar at Jack har fortalt om ham.
Jeg vet at han var en slem mann.
Slem mann?
Det er mildt sagt.
Jeg har forsøkt å hjelpe dem.
Jeg har i hvert fall sikret dem huset før jeg drar, men likevel...
Men om sannheten kommer fram vet jeg ikke hva slags framtid de har.
Altså, du vet jo hvordan folk er her.
Sam?
Sam, hvor er du?
Fortsatt redd? Du må komme ut av festningen til slutt.
Jeg savner mamma.
Jeg savner henne også.
Hvor er hun nå?
Hun er på et godt sted.
Jeg vil bli med henne.
Jeg liker ikke å gjemme meg her, og å være alene hele tiden.
Vi er ikke alene.
Vi har Allie.
Jeg skal vise deg noe.
Ser du? Se der jeg peker.
-Ser du Allies gård? -Ja.
-Hva ser vi etter? -Bare vent.
Er det virkelig henne?
Hva sier hun?
Hun sier hei. Vil du snakke med henne?
Hva skal jeg si?
Hva med navnet ditt? Så hun vet at det er du som snakker i dag.
Prikk, prikk.
Prikk, strek.
Hei, Sam.
Hun spør, "Hvordan går det?"
Jeg er veldig glad. Hvordan sier jeg det?
Prikk, prikk.
Prikk, strek.
-Jeg må ut av dette huset. -Det må vi alle.
Jack...
Du har aldri sagt mye om faren din.
Han var et monster.
Tingene han gjorde. De er avskyelige.
Han var grunnen til at vi flyktet hit. Vi måtte vekk fra ham.
Er han fortsatt i England?
Han er død.
Han kan ikke skade oss lenger.
Jane?
Sam?
Jeg er hjemme!
Hvor har du vært?
-Ute. -Ute?
Men ingen drar fra huset om det ikke er helt nødvendig, Jack.
Din regel. Ikke min.
Jeg lukter parfymen hennes, hver gang.
-Det er rart. -Du vet hva jeg mener.
Du kan ikke forvente at han er her hele tiden. De elsker hverandre.
Hun vet ingenting om ham.
-Spør hun om oss? -Så klart. Hele tiden.
Jaha? Hva forteller du henne?
Ja, jeg trodde det.
Du snakker for mye. Du skaper trøbbel for oss.
-Oi da. Noen er sjalu. -Hold kjeft. Hvorfor skulle jeg være det?
-Fordi Jack har kjæreste, det har ikke du. -Jeg bryr meg ikke.
-Har du kysset henne? -Det har ikke du noe med.
-Hva om hun flytter inn? -Da blir dette et bedre hjem.
Du er vel ikke seriøs nå, Jane?
Hvorfor kan jeg ikke bo med den jeg elsker?
Hva med løftet henne? Betyr ikke det noe lenger?
Det jeg gjør for å holde dere trygge.
Trygg? Si meg, hva med dette føles trygt?
Vi er fanget her, mens du drar rundt og gjør som du vil.
-Stille. -Greit.
Kanskje hun burde komme og bo her. Hvorfor skal jeg være stille?
-Hold kjeft. -Billy!
-Tåler du det ikke? -Kom deg ut.
Si henne sannheten da?
Jane! Ikke rør meg!
-Ikke steng døren i trynet mitt. -Ut!
-Hvorfor? Fordi du vil at jeg skal dra? -Ut! Kom deg vekk!
-Du trenger meg mer enn jeg trenger deg! -Ut!
Føler du deg bedre?
Hodet mitt eksploderte.
Ta det rolig med ham.
Han er som en fugl i bur, Jack.
Jeg har Sam.
Du har Allie.
Han har ingen.
Mamma.
BAMPTON-BEISTET ENDELIG FANGET
Spøkelset.
Jack! Et speil!
Hva?
Sam var på mammas rom.
Han sa at han så noe der.
I garderobespeilet.
Han tror at han så spøkelset, Jack.
Det var en løgn vi sa til Sam, så han ikke skulle vite sannheten.
Sannheten er at vi stengte en mann inne, og lot ham dø og råtne over hodene våre.
Vår egen far.
Han var en morder, Jane.
-Han kom for å drepe oss. -Hva er vi da?
Jeg husker fortsatt skrikene. De første ukene.
Det virket som om han aldri skulle dø.
Er det så galt å tro at spøkelset hans er der oppe?
Han kan ikke skade oss nå. Han er død, borte.
Han er ikke borte.
Vi må begrave ham skikkelig.
Vi skal aldri tilbake dit.
Forstått?
Aldri.
Vi kan ikke bo i en grav.
Å, Allie.
Hallo!
-Du pakker allerede? -Ja.
Faktisk, har du et øyeblikk?
-Så klart. -Flott.
Takk.
Beklager rotet.
Det går bra.
Så...
Det er noe jeg...
Her.
-Hva er det? -Åpne den.
Tom...
ØSTKYSTBANEN
Vil du bli med? Det er så mange flotte steder jeg vil vise deg.
Tom...
Du skulle ikke gjort dette.
-Jeg presser for mye, ikke sant? -Nei. Det er..
-Det er ikke det, bare... -Er jeg for gammel?
Du vet, faren min er 15 år eldre enn moren min.
-Og de har vært lykkelig gift... -Tom, slutt, vær så snill.
Jeg har aldri tenkt på deg på den måten. Beklager.
-Det er Jack, er det ikke? -Det har vel ikke du noe med.
Du vet ikke noe om ham. Du aner ikke...
...hva du begir deg inn på.
Jeg prøver bare å beskytte deg.
Jeg kan få deg vekk fra dette stedet, du hører ikke hjemme her.
Det burde du tenke på.
BAMPTON-BEISTET ENDELIG FANGET
FAIRBAIRNS TYVERIER OG BRUTALE MORD
UNGE FAIRBAIRN VITNER MOT SIN FAR
NYE SJOKKERENDE DETALJER. FAIRBAIRN MISBRUKTE SIN EGEN DATTER
FAIRBAIRN RØMMER FRA FENGSEL
Røver'n?
Hvor har du vært?
Om du biter meg gjør jeg deg til lunsj.
Kom ut derfra.
Du trenger ikke være redd.
-Thomas D. Porter. -Dette er Sam Goldman.
Mr. Goldman! Så godt å høre fra deg. Jeg skulle faktisk...
Vi hadde akkurat et styremøte, og etter noen samtaler,
har vi tatt noen avgjørelser angående firmaets framtid.
Jeg lytter.
Tiden er inne for at vi skal vokse, så i stedet for stillingen vi snakket om,
har vi bestemt oss for å tilby deg muligheten til å bli partner.
Hvordan høres det ut?
Det er en ære, sir.
Bare for å være sikker på at jeg forstår...
Vi tilbyr deg muligheten til å kjøpe 10 % av våre aksjer.
Er du der?
Hvor mye snakker vi om her?
Det ligger rundt 5 000 dollar. Jeg antar at det ikke er et problem.
-Eller hva, Mr. Porter? -Nettopp.
Men stillingen er fortsatt ledig, om jeg...
Jeg trodde jeg var tydelig.
Det vi trenger nå er en partner. Ikke en ansatt.
Porter?
Vel, da må jeg tenke på det.
Ikke vent for lenge.
Om du ikke er interessert, må vi kontakte den neste på listen.
Jeg er sikker på at du forstår. Jeg ringer på mandag.
Takk, Mr. Goldman.
Nei! Nei! Nei!
FAIRBAIRN-BARNA FORLATER RETTEN MISTANKER OM SAMMENSVERGELSE
10 000 PUND ER FORTSATT BORTE
Billy!
Jane?
Hvordan har moren din det i dag?
Vi har visst et problem, Jack.
Jeg kan ikke være med på bedrageri.
Vær så snill. Jeg prøver bare å ta vare på familien min.
Du løy til meg. Du prøvde å lure meg, og samtidig
gjorde du meg medskyldig.
-Du burde tilby meg erstatning. -Vi har ingeting!
Du har 10 000 pund, og du skal gi dem til meg,
så jeg kan forlate denne dritten, og gå i vanlige sko.
Jeg antar at du må snakke med søsknene dine.
Jeg kommer i morgen.
Hva skal vi gjøre?
Vi kastet de pengene ned i pipa. Vi kan ikke få dem tilbake.
Det er over.
Greit! Stopp, stopp!
Billy, gi meg... Gi meg den!
-Hold denne. -Ok, ok.
-Billy. -Hva har du gjort?
Du var redd for å rive ned veggen.
Så jeg fant en annen vei til loftet. Noen måtte prøve å finne pengene.
-Jeg sa at du ikke skulle gå opp dit! -Han lever, Jack.
Han lever, Jack. Han har spist der oppe.
Jeg så det med mine egne øyne.
-Det vil drepe deg. -Jeg så det, jeg sverger.
Det er fullt av dyrebein.
Duer, vaskebjørner, rotter. Det luktet helt grusomt der oppe.
Han har funnet en måte å samle vann.
-Det er regnet. Han lever. -Han har holdt seg i live.
Kom deg ut.
-Han må bort. -Billy, slutt.
Nei. Slutt?
Er det ingen som hører etter? Han lever jo!
-Vi må gjøre noe! -Den djevelen.
Om du ikke gjør det, gjør jeg det. Jeg går opp og avslutter dette, jeg lover!
Hører du hva jeg sier?!
Jack!
Jack.
Jack. Rolig, Jack.
Jack.
Vi må prate med Allie.
Bare hun kan hjelpe ham.
Nei, hun blir redd. Hun vil ikke treffe ham mer.
Hun elsker ham, Billy.
Alt som betyr noe nå, er å redde Jack.
Vi må fortelle Allie sannheten.
DØDNINGEHODETS ØYE I MORGEN
VÅR HISTORIE
PÅ SLUTTEN AV DEN UFORGLEMMELIGE DAGEN, HADDE ALLIE BLITT EN AV OSS
Hallo?
Er det noen her?
Jeg har kommet for å få pengene.
Hallo?
MOR DØDE. VI BESEGLET LØFTET VÅRT.
VI GJEMMER OSS FRA OMVERDENEN HELT TIL JEG BLIR 21 ÅR.
EN FIN DAG. KANSKJE VI BURDE FISKE. DET HADDE VÆRT BRA FOR OSS.
Dagen vi stengte far inne var som en helt vanlig dag.
Ingenting kunne ha advart oss om at han hadde funnet oss.
Jack!
Sam!
Her, ta Sam.
Nei, vent.
-La meg bli med. -Bli hos Jane og Sam.
Nei, Jack!
Jack!
Dere er trygge der.
Jack!
-Jeg tar meg av ham. -Nei, Jack!
Jeg har dem!
Jeg er her!
Dette er mellom deg og meg!
Hold deg unna huset så får du dem tilbake.
Det var meg, og bare meg.
Jeg tystet. Jeg tok pengene. De hadde ingenting med det å gjøre.
Ta dem, og la oss være i fred.
Jack?
Drep ham, Billy.
Jeg kommer!
Sam, jeg kommer!
Jane!
Jane! Billy! Sam!
Sam!
Åpne døren, Jack.
Om du tør.
Hva har du gjort?!
Jane! Billy! Sam!
Sam!
Billy! Jane!
JEG GIKK OPP TIL LOFTET
DA JEG KOM TIL DØREN VAR ALT STILLE. DET VAR FOR SENT.
Beklager at jeg ikke kunne beskytte dere.
Men jeg skal holde løftet mitt.
Billy.
Jane.
Sam.
Jack!
Vi skal ikke huske noe.
Alt begynner her.
Historien vår begynner her.
Når vi krysser den linjen...
…blir fortiden bak oss.
"Han banket på døren i timevis.
Han kunne ikke rømme.
Jack murte igjen døren.
Billy stengte igjen skorsteinen.
Og vi ventet i dagevis.
Helt til lyden døde ut."
Jack?
Tom?
Hørte du det?
Det er noen der ute.
Jeg må gå ut. Jack er fortsatt borte.
Du kan ikke.
Vær stille.
Ikke vær redd, Sam.
Ta hånden min.
Vi må holde sammen, for Jacks skyld.
Ingenting.
-Ingen. -Ingen.
Noensinne.
Vi er en.
Jeg har en kule igjen, jeg kan gå opp dit.
Jeg kan avslutte dette.
Billy, vi kan ikke.
Han prøver å holde oss her. Han vil ikke la meg dra.
Slutt å slåss.
Jack.
Jack sover. Han har vondt i hodet.
Jack prøvde å ta selvmord. Det er derfor vi kom tilbake.
Vær så snill, Allie.
Du må ta vare på Jack for oss.
Jane.
Unnskyld.
Du kan ikke være her. De forsvinner om du blir her.
Bare la oss være i fred.
Jack, du blør.
-Jane? -La meg få se.
Sam?
Billy?
La meg få se. Jack, kutt ut.
Hei, jeg vet alt.
-Jack, se på meg. -Hvor er de?
-Sam! -Jack!
-Jane! -Jack!
-Se på meg. Bare kutt ut. -Kom deg vekk.
-Slutt! -Om du blir her så forsvinner de.
Jeg kunne ikke beskytte dem.
Nei.
Bare la oss være i fred! Vær så snill, la oss være i fred!
La oss være i fred!
Dra!
Tom?
Tom!
Tom, la meg få se.
Jack!
Tom, hvem gjorde dette?
Jack, hjelp meg.
Jack!
Jack.
Hvorfor gjemmer du deg?
Tror du at jeg er redd?
Ikke tro at det blir så lett! Kom ut derfra!
Jeg er ikke alene.
Du hører dem i veggene, jeg hører dem også!
Du trodde du kunne slukke dem som små lys, men det kan du ikke.
Du har ikke den makten.
Det er du som er død.
Jane?
Sam, Billy, jeg vet at dere hører meg!
Jeg vet at dere er her.
Billy, kom ut derfra!
Billy!
Jack, la meg gjøre dette.
Nei!
Kom deg vekk fra henne!
Du hører ikke hjemme her.
Dette er vårt sted.
Det du sier er gode nyheter.
12 uker der Jack ikke har hatt en episode av personlighetsforstyrrelse.
Jane, Billy, og Sam har endelig sovnet i Jacks sinn.
Men et slikt traume kan ha uante konsekvenser i sinnet hans,
så vi må være årvåkne.
Jeg vet at vi har diskutert dette før,
men du er en sunn, ung kvinne med en lys framtid foran deg.
Jeg skjønner ikke hvorfor du velger å bo i et hus,
som alltid vil bære minnet etter den forferdelige hendelsen.
-Det blir trist. -Jack?
Det blir ensomt.
Han er en psykisk syk mann, som aldri vil kunne ta vare på deg.
Jack?
Det finnes ingen grunn til at du skal bære den byrden resten av livet.
Kjærligheten kan ikke gro i et sykt sinn.
Du vil aldri få en ekte familie om du velger å bli hos Jack.
Takk for omtanken, doktor.
Bare sørg for at han tar medisinen.
Det er bare slik vi kan holde Jane, Billy, og Sam unna.
Du er hjemme.
Kom, opp med deg.
Vi fikk aldri feiret bursdagen din.
Er det ikke flott?
Det ble ikke dårlig, etter all den tiden.
Jeg venter inne til de er tilbake.
Jeg har en trygg vei.
Denne veien, Jane.
Tekst: Mia Borgersen