Kör.
Du förlorar.
Visst, jag förlorar. Vem bryr sig? Jag…
Nästa glider ner lättare. Jag värmer bara upp.
Du måste slappna av och öppna halsen.
Jag vore mer avslappnad om du inte hade tryckt en pistol i nacken på mig.
-Bra skämt, visst? -Du ska få igen.
Hur vet jag inte. Jag kanske lägger en granat under dina kuddar.
Det här är bra. Vi knyter an.
-Samma jobb, olika chefer. -Ja.
Hur länge visste ni att jag skuggade er?
Sen du började cykla.
Herregud. Jösses. Inte alls pinsamt.
Tänk inte så. Vi jobbar också med säkerhet.
Det är vårt jobb att lägga märke till folk.
-Samma jobb, men vi är bättre. -Ja, ja.
Nu vet jag varför ni inte ville att vi, ni vet, skulle veta att ni bor här.
-Varför? -För att det är ett skithål.
Ja, skithål.
Men jämfört med mitt hem i Moskva, ett palats.
Din engelska är mycket bättre nu än innan.
-En skål till. -Åh. Okej.
-För hemliga möten. -Visst. Pravda!
-Vem är det där? -En vän.
-Få honom att komma hit. -Han dricker inte.
Då är han väl ingen riktig man?
Vad händer?
Inget. Vår vän är trött. Vi borde runda av för ikväll.
En till, för tur.
Pravda.
Där är den. Då så.
-Jag klarar mig. Tack. -Säkert?
Ja, ja.
Ni spetsade min vodka.
-Nej, det gjorde vi inte. -Jo.
Ni spetsade min vodka med vodka.
-Ser du? Okej. -Var försiktig.
-Titta innan du svänger. -Okej, mamma. Tack så mycket.
Ska jag ringa en taxi?
Nej. När jag kommer igång kommer det gå bra.
Varsågod.
-Hej. Vad vill du ha? -Jag ska faktiskt checka in för natten.
Johnnie Walker?
Ja. Det är jag. Förlåt, du förvirrade mig.
Jag heter Jonathon, eller Jon. Inte Johnnie. Förlåt.
-Händer det ofta? -Ja, främst på pubar.
Toppen.
Följ mig. Vad för dig till Upshott?
Jag är journalist.
Jag skriver en artikel om bylivet,
och Upshott verkade som en perfekt utgångspunkt.
-Vem skriver du för? Sömnlösas veckoblad? -Nej, The Times.
Ja. Det här är jättefint.
Jag kan ge dig rubrikerna.
Förutom puben på nedervåningen och byns affär,
så händer det inte ett skit.
Där det finns människor, finns historier.
Tråkiga historier.
Nej. Ställer man rätt frågor brukar man hitta nåt intressant.
Du vet, alla har en hemlighet.
Ställ inte för många frågor.
Vi brukar offra besvärliga främlingar till Green Man.
Jag måste hämta några handdukar åt dig.
Jag måste gå tillbaka ner,
men jag lägger dem utanför din dörr senare.
-Okej. -Här.
Nåt annat?
Nej, nej. Det är bra. Tack.
Okej. Vi ses sen, Johnnie Walker.
Bara Jon.
Hur trygg tror du River är?
Han har åkt till Cotswolds, Standish, inte Helmandprovinsen.
Jag vet att Dickies mördare inte är i Upshott,
men han måste ha en kontakt där. Hans cikada.
Ja, men det är honom jag hoppas kunna vaska fram.
Mördaren heter troligtvis Chernitsky, förresten.
-Låter inte bekant. -Varför skulle det göra det?
Du minns säkert vad jag gjorde innan jag hamnade här, Jackson.
Ja, du drack i engelska landslaget.
Jag hade insyn i uppdrag, topphemlig information,
och jag menar bara… Jag har aldrig hört namnet Chernitsky.
Park har en akt om honom.
Så antingen – hemska tanke – är du inte lika viktig som du låter påskina,
eller så börjar du bli dement. Förmodligen lite av båda.
Vad står det i akten?
Den är inkonsekvent. Det finns några kända alias.
Jag gav dem till Ho.
Shirley kollar Heathrows övervakningskameror för flyg till Estland.
Om hon får syn på honom,
kommer vi kunna spåra det pass han använde
och se var han dyker upp.
Om det finns en cikada i Upshott,
lär han varna de andra, och så dyker Chernitsky upp där.
River vet inte att han är lockbete, va?
Det är väl fan klart att han gör.
Tror du att jag är ett monster?
Lamb.
En av dina agenter är död.
BASERAD PÅ BOKEN DEAD LIONS AV MICK HERRON
-Ja? -Han kom från ingenstans, och jag bara…
Okej. Du måste göra ett officiellt uttalande.
MI5.
Tekniska roteln har inte varit här än.
-Kan du inte bara… -Min agent? Nej, det kan jag inte.
Vem ska berätta för Louisa?
Den enda förklaringen är att han hade druckit.
Gud, vi grälade. Det är därför han var full.
-Du kan inte ta på dig skulden. -Jo, det kan jag.
Jag vet hur det är att förlora en kollega man står nära
-och känna att det är ens fel… -Nej, Charles Partner begick självmord.
Och vi var mer än kollegor, Catherine.
-Det finns nog inget jag kan… -Det finns det inte.
-Vill du att jag stannar? -Nej. Tack så mycket.
Kan du gå, är du snäll?
Hej, pappa.
Bara ute och flanerar. Jag tänkte följa dig hem.
Vem bor i gästrummet?
Han är journalist. Han skriver en artikel om byliv.
Är han en riktig journalist, eller en låtsas?
Säger sig jobba för The Times.
Du kan inte fly.
-Hej. -Hej.
Har du varit här hela natten?
Nej. Jag kommer tidigt för att göra i ordning baren.
Tjäna lite extrapengar.
Och jag… Jag låser dörren så att byns alkoholister,
och med det menar jag byborna, inte bryter sig in efter frukostsprit.
Visst.
Och du som sa att livet var tråkigt, och det…
Det låter inte alls tråkigt.
-Vad ska du göra idag? -Jag vet inte.
Jag tänkte bara promenera runt i byn.
-Lära känna stället. -Jag kan väl följa med dig?
Jag kan guida dig.
-Det vore toppen. Ja. -Ja?
Jag har tio minuter till övers.
Och sen,
tillåter din utläggsbudget ett privatplan?
-Ja. Vem ska flyga? -Jag.
Hur länge har du bott här?
Hela mitt liv.
Förutom tre års universitetsstudier,
och sen återvände jag hit för att överväga nästa drag,
vilket jag fortfarande överväger.
Och dina föräldrar? Växte de också upp här?
Nej. De kom utifrån.
De flyttade hit från London precis innan jag föddes.
Varför det?
Det vanliga. Byta oväsendet och brotten mot en lugnare livsstil.
Min pappa blev intresserad av att flyga.
Så…hans hobby blev hans jobb.
-Okej. Så han är pilot? -Nej, han äger flygklubben.
Jaha, visst.
Det är… Det var allt.
Vill du se byn uppifrån?
Här.
Hacka den där.
Jag vill veta var han varit det senaste dygnet.
Det är blod på den. Vems är det?
Harpers.
Du visste, eller hur?
Ja.
Synd. Han var okej för en medelmåtta.
För helvete.
Hoppas du inte får skriva min dödsannons.
Kom för helvete in om du ska in.
-Sitt. -Nej, jag klarar mig.
Det gör du inte alls.
Okej.
-Om det är nån du vill prata med… -Jag pratar med dig.
Jag tror att vi båda vet
att såna här konversationer inte är min starka sida.
Jag tänker inte prata med nån psykolog på Park,
-om det är det du föreslår. -Jaså, redan ilskefasen?
Borde du inte gå igenom förnekelsestadiet först?
Hur går det… Förnekelse, ilska, drickande?
Mer drickande.
Det är nåt mer. Jag vet att acceptans spelar in på nåt sätt.
Jag har accepterat det. Han var idiotisk som cyklade packad.
Jag vill att du går i god för mig hos Webb.
-Jag har inget med Webb att göra. -Taverner då. Jag vill fortsätta jobba.
Jag vill inte sitta hemma och stirra in i väggen hela dagen.
Och de behöver mig. Jag är den enda ryssarna litar på.
Tror du verkligen att du klarar det?
Du har väl också förlorat människor?
Jag slår vad om att du fortsatte jobba direkt.
Det är allt jag begär. Att du låter mig göra likadant.
Ja.
Antikapitalistmarschens budskap är simpelt.
Medborgarnas behov borde komma före aktieägarnas behov.
Nån som är en måltavla för mycket av demonstranternas ilska
är inrikesminister Peter Judd, både på grund av hans finansiella härvor…
Ni minns väl att det förekom vissa funderingar över hans…
De uppskattas redan vara uppemot 10 000 demonstranter.
Judds tal är planerat till mitt på dagen på Royal Exchange.
Vi hämtar honom kl 10:00 efter ett möte på hans klubb i Whitehall.
JUDDS MOTORESKORT
Fram och bak har vi polismotorcyklister som följs av tjänstebilar.
-Jag åker med Judd i regeringsbilen. -Vilken tur du har.
Demonstrationens rutt går mot Royal exchange längs Gresham Street.
Jag trodde vi skulle leda bort demonstranter från platsen.
Vi la in en sån begäran.
Svaret från inrikesministerns kansli blev att han inte vill verka skrämd.
-Så han skapar en krutdurk. -Blir det våldsamt
har vi förberett för att föra bort honom via London Bridge,
-bort från deras huvudrutt. -Motvilligt godkänt.
-Informera hans kansli. -Ma'am.
Vi har ett litet problem.
-Harper? -Har du hört?
Jag är biträdande chef.
Förlorar vi en agent brukar jag bli informerad.
Problemet är inte så litet.
Duffy verkar tro att det är vad det förefaller vara. En olycka.
Ingen anledning att skjuta fram Glasshousemötet.
Drägg. De kan inte ens cykla hem utan att bli dödade.
Är inte vitsen med Slough House att få dem att sluta?
På vissa sätt är Harpers död en fördel för tjänsten.
Jösses, Webb.
Han var fortfarande en av oss. Du arbetade med honom.
-Tja…inte nära. -Stå upp.
Innan du börjar oroa dig
över vilken effekt hans död kommer ha på dina karriärplaner,
-bör du överväga effekterna på… -Det är en stor förlust,
-och hans familj har under… -…mina karriärplaner.
Om nåt går fel med Pashkin-mötet är det mitt fel.
Går det bra får du chansen att bygga en relation
med nån som kanske blir Rysslands nya ledare.
Är Duffy säker på att Harpers död var en olycka,
ser jag inga skäl till att fördröja mötet.
Jag måste hitta en ersättare för Harper. Guy också. Jag tror de hade en relation.
Lamb har redan ringt. Han vill att du behåller Guy
-och föreslår nån annan av Drägget. -Säkert att vi vill involvera Lamb?
Det borde du ha tänkt på innan du rekryterade hans personal.
Kan vi lita på honom?
Självklart inte. Men jag litar inte på dig heller.
Och du borde definitivt inte lita på mig.
Hjälp mig ta av överdraget så är vi redo att åka.
Finns det en toalett jag kan få låna?
Visst, på baksidan.
Okej. Toppen.
Vad gör du?
Förlåt. Journalist.
Det gör väl inget? Det här är så fantastiskt.
Visst. Lägg mobil, nycklar och plånbok i ett skåp.
-Varför? -De kanske trillar ut.
Visst.
Vet du hur såna här fungerar?
Om jag vet hur tvättmaskiner fungerar?
-Jag antar att de kostar. Fyra pund? -Ja.
Och tvättmedel och sen tvätt.
Jösses, Lamb. Har du aldrig varit på en tvättomat?
Det här är Spionyrket 101.
Jag hade andra slags täckmantlar.
Kasinon, Krug, femstjärniga hotell. Tvätt föll på rumsservicen.
Ja. Och jag flög till jobbet med jetpack.
-Lägger du inte i nåt tvättmedel? -Nej, de behöver bara sköljas.
Så där.
Hittade du nåt?
Varför kunde vi inte göra det internt?
Jag litar inte på asen.
Eller, kanske på några av asen,
men inte om man faktiskt vill få nåt gjort.
Jag visste att allt skulle gå åt fanders.
-Leder Duffy fortfarande agenterna? -Ja.
Han hann före mig den här gången.
Det hoppas jag. Hon körde över en av mina agenter.
Jag kollade upp henne. Hittade inget misstänkt.
För att hon är oskyldig?
För att han gjorde ett halvdant jobb.
Han borde ha gått igenom hennes liv med ett förstoringsglas.
Vill du förklara?
Tja…låt säga
att hon gick på sightseeing i Moskva med flertalet ökända lokalbor.
Allt annat du behöver ligger i kuvertet.
Adress, anställning, allt om ett problematiskt liv.
Polletter.
Till torktumlaren.
Den utan vatten.
Du verkar verkligen nervös.
Vadå? Nej.
Jag klarar stora plan, det är bara nåt med…
…ett litet plan som får mig… Okej.
-Gjorde du det där med flit? -Nej, Det var en luftficka.
Fast det här är med flit.
Herregud. Jösses.
Försök slappna av. Det är som en berg-och-dalbana.
Ja. Jag hatar såna.
Så här.
Okej, okej. Okej.
Gud. Jösses.
Okej. Inte igen. Oj.
Träd. Träd. Träd. Massor av träd. Jösses.
Okej. Det var nära.
Åh, nej.
Herregud.
Vi kommer krascha!
Japp.
Hur går avlyssningen av Chernitskys mobil?
Mobilen är avstängd.
Och när den slås på måste jag göra saker du inte kommer förstå.
-Jag visar bara intresse. -Okej. Kan du låta bli?
Tror du det är nån vits med att gå igenom övervakningsfilmer?
Vi vet att Chernitsky flög till Estland,
så han måste ha checkat in nånstans.
-Jag behöver en matchning. -Ditt ansikte, mitt arsle.
Du tittar inte folk i ansiktet va, Ho? Du ser över deras huvuden.
-Gör jag inte alls. -Okej. I rättvisans namn,
vad gäller Louisa, tittar du bara på hennes bak.
Varför inte? Jag har nog en chans nu när Harper ligger i frysboxen.
-Wow. -Vadå?
För snart?
-Behöver du hjälp? -Nej, jag klarar mig.
-Vem var det? -Min pappa.
Ingen fara, han ser alltid ut så där.
Jag visste inte att vi delade skrivbord. Bäst du inte tittar på porr.
Förlåt. Jag har inte tilldelats en arbetsplats än.
Du har varit här i månader.
Ja, Ho borde ha fixat det.
Han vägrar, om jag inte knäböjer och kallar honom kejsare Elnäve
eller nåt sånt.
Knäböj inte. Jag nöjer mig med en bugning.
Arkady Pashkin.
Jag hittar inte mycket om honom.
Hans chef, däremot…
VÅR VD
Vad är syftet med det hela?
Spindeln sa bara att de försöker få Nevsky att träffa Taverner
för att diskutera energisäkerhet.
Jag lär väl få reda på sanningen när jag är där inne.
Nu har du din plats tillbaka.
Idiot. Jag borde tagit hyra för datorn.
Nej, jag tar det idag. Jag hämtar dem på hemvägen.
Tack.
Vad?
Du hade rätt. Han är mig definitivt på spåren.
-Är du säker? -Japp.
När hans dotter gav mig en flygtur, vilket var underbart,
gick han igenom min mobil och min plånbok.
Och det var slarvigt gjort.
Jag vet inte… Antingen vill han att jag ska veta att han vet,
eller så är han bara ringrostig.
Din bakgrundshistoria är vattentät, han kommer inte hitta nåt.
Så han kommer vilja närma sig.
Tror du dottern flög med dig så han skulle kunna snoka?
Jag tror inte det, men jag vet inte. Kanske.
Har du legat med henne?
Nej. Och det angår dig ändå inte.
Om det ligger i luften och du får chansen, avslöja dig inte. Ånga på bara.
Det finns en hel del etik du måste uppdatera dig på.
Ja. Och den dagen de blandar in etik i det vi gör, kan de lika väl stänga ner.
Nåt annat?
En sekund.
Bäst jag lägger på.
-Harper är död. -Va?
Ja. Han blev påkörd på cykeln. Packad.
Men jag köper det inte mer än jag köpte Dickie Bows död.
Så var försiktig.
De är farliga.
Ja, om… Tisdag skulle passa bra.
Vem är det?
Förlåt. Skrek du?
Ja. Ja.
Och därför tog du tag i lampan? Ifall jag var en mördare?
Nej. Jag bara… Jag kom åt den när jag gick mot dörren.
-Det hörde jag inte. -Du hade hörlurar på dig.
Och jag fångade den. Tack och lov.
-Kan jag hjälpa dig med nåt? -Ja. Förlåt. Middagsinbjudan.
Bli inte för upprymd. Inte från mig, från min mamma.
Hon har hört att du skriver en artikel och vill skydda byns image.
Ja. Hon tror sig vara borgmästare eller nåt.
Jag borde nog varna dig om att min pappa är lättstött.
Varför? På grund av mig…
Nej. Han tycker att mamma har gäster för ofta
och tycker att det är stressigt att tvingas uppföra sig.
Jaha. Okej.
Då ska jag äta i tystnad och sen gå. Oroa dig inte.
Bra plan. Det lär säkert göra alla avslappnade.
-Hej. -Hej.
-Jag beklagar… -Ja, ja. Uppfattat.
Vi känner inte precis varandra,
och att vara på Slough House ser negativt ut…
Samma här.
-Jag vill bara göra ett bra jobb, okej? -Visst. Ingen stoppar dig.
Jag läste akten Webb gav dig. Nåt annat jag behöver veta?
Min litade inte på dem. Det bör inte du heller göra.
-Och de är beväpnade. -Visst.
-Antecknar du eller är du oförskämd? -Jag antecknar.
Hej igen. Hej.
Tråkigt att höra om din kollega. Jag beklagar.
Det förändrar inget. Hej.
-Marcus Longridge. Jag ersätter mr Harper. -Bra. Ska vi gå?
-Ja. -Ja.
Diana.
-Ministern. -Jag fick säkerhetsrapporten för mitt tal.
-Är du kvar? -Ja.
Du tystnade.
Jag visste inte att jag skulle göra läten.
Jag antog nog att du hade väntat dig det här samtalet.
Jag trodde du ville förekomma det jag ska säga.
Vågar jag hoppas att du bytt plats för talet eller ändrat marschens rutt?
Varför skulle jag göra det?
Jag har rätt att hålla tal, de har rätt att marschera.
Du håller tal för staden
samma dag som folk har organiserat en antikapitalistmarsch
-för att protestera mot såna som dig. -Såna som mig?
Akta dig, Diana, annars släpper jag lös personalavdelningen.
-Sånt där snack förolämpar säkert vissa. -Du ska ge tal vid Glasshouse,
företagstemplet mitt i staden,
vilket somliga nog kan uppfatta som "dra åt helvete".
Att byta plats för talet indikerar att jag har nåt att dölja. Så är det inte.
Den parlamentariska utredningen fastslog det.
Peter, får jag säga nåt inofficiellt?
Jag är biträdande chef, jag är upptagen.
Finns det en poäng med det här samtalet, vill jag gärna höra den.
Jag är inrikesminister, Diana. Jag ringer dig när fan jag vill.
Jag kan även säga åt dig att göra vad fan jag vill.
Och jag vill inte dela baksätet med den här Nick Duffy.
Jag vill dela det med dig.
Får jag fråga varför du anser det vara nödvändigt?
Jag vill bara se till att allt går problemfritt.
Ingrid Tearney är otillgänglig, så jag får andrahandsvalet. Förstått?
Absolut. Självklart följer jag med. Ja.
-Jag ser fram emot att höra ditt tal. -Tack. Klä upp dig till tänderna.
Johnnie?
Gå runt.
-Förlåt. -Nej.
-Jag kunde inte… -Förlåt.
-Jag heter Alex. -Jag heter Jon.
Trevligt att träffas.
De här är till dig.
De är vackra.
De minsta rosor jag nånsin sett, men de är säkert trevliga.
Förlåt för det här.
Jag ropade på Kelly, men jag vet inte var hon är.
Jag tror hon är där uppe.
Kelly!
Kom in, snälla. Kom in.
Vad kan jag bjuda på? Vin, öl, gin och tonic?
Gin och tonic. Det vore gott. Tack.
Det märks att vi kommer komma överens.
Med det sagt, jag glömde ta in tonic.
Kan du hämta några från trädgårdsskjulet?
Ja.
-Längst ner i trädgården? -Ja, tack.
Toppen.
Hej. Hej.
Förlåt, jag har skickats att hämta tonic.
-Duncan. -Jon.
Jag tror vi såg varandra tidigare på flygklubben.
-Skriver du en artikel om bylivet? -Det gör jag, ja.
-Tänker du nämna min klubb? -Självklart, ja.
Fast piloten kanske inte får så bra betyg.
-Kastade hon runt med dig? -Lite grann.
Hon har alltid varit våghalsig.
Tonicen står där.
Toppen.
Säg att jag kommer strax.
Det ska jag göra.
Johnnie Walker.
Förlåt, jag måste ta det här.
Hallå?
-Är allt okej? -Ja. Det blir säkert rutinmässigt.
Allt väl.
För helvete. Det här är ju helt okej.
-Ms Guy. -Mr Pashkin. Trevligt att råkas.
-Mr… -Longridge.
Arkady Pashkin. Kom. Sätt er.
Ms Guy, får jag bjuda på en drink?
-Nej, det är bra, tack. -Nej.
Ni får förlåta mig. Jetlag gör mig utsvulten.
Var snäll och börja.
Tja, vi har gått samma rutt som vi ska ta till mötet imorgon.
Vi kom in i byggnaden via den underjordiska lastkajen,
som vi kan kontrollera.
Det finns sex hissar. Inga kameror.
Hissarna är av glas, men reflekterande på utsidan.
Tre av dem har tillgång till våning 30. De andra tre går till 47:e våningen.
Hur kan Nevsky delta i kommande möten oupptäckt?
Vi klev av på 42:a våningen
för att kolla hans potentiella rutt från hans kontor.
För kommande möten skulle vi stänga av kamerorna utanför hans kontor.
Sen kan han göra oss sällskap i underhållshissen.
Det finns fyra kameror i foajén på 47:e våningen
som leder till styrelserummet. De är för närvarande urkopplade.
Styrelserummet ska ha fin utsikt.
Det ligger bara fem våningar ovanför Nevskys.
Du har väl varit där många gånger?
Jag besöker det sällan.
Jag är mer en ambulerande uppdragsmanager, som sköter speciella projekt åt mr Nevsky.
Jag har föga att göra med den dagliga skötseln av hans företag.
Snälla, fortsätt.
Styrelserummet är ljudisolerat, men vi kollade efter avlyssningsapparatur.
-Hittade ni nåt? -Nej.
Vi förseglade rummet. Ingen kommer in eller ut förrän imorgon.
Tillfredsställd?
Ja, det är jag.
Då är jag också det.
-Vi ses imorgon. -Ja.
Säkert att ni inte vill ha en drink eller nåt?
Nej. Vi ses imorgon.
Då så. Vi ses imorgon.
Tror du på att morgondagen handlar om nån genväg till energisäkerhet?
Det är vad de säger. Jag får inte betalt för att spekulera.
-Vart ska du? -Ditåt.
Det funkar för mig.
Samtalet du fick tidigare, var det Lamb som kollade mig?
Nej.
-Taverner då, eller Spindeln? -Nej. Hör på…
Jag spelar, okej? Det är allt.
Du gör vad?
Kort, hästar, antal tändstickor i en ask. Kan man satsa på det så gör jag det.
Jag är på Slough House för att jag spelar, inte för att jag misslyckats.
Jösses. När du sa att du antecknade tidigare,
-la du då… -Jag la ett vad. Ja.
Samtalet var bookmakern som sa att jag förlorat,
så då behövde jag inte anteckna nåt.
Tur är som tidvattnet. Det kommer och går.
Har du familj?
Ja, jag har bisarrt nog ett fungerande hemliv.
-Hustru, barn, hund. -Kul för dig.
-Förlåt. Jag menade inte att… -Hör på.
Inget mer spelande under uppdraget. Förstör inte det här för mig.
Det påverkar inte mitt jobb.
Jo. Du försenade oss för att satsa.
Inget mer spelande under uppdraget.
Vad gör att du vill skriva om Upshott, Jon?
Staden har uppenbarligen sin egen lantbruksidentitet.
Den har lantlig identitet men ligger tillräckligt nära London
för att ni ska få många helgbesökare och pendlare.
Ja. Jag vill se huruvida de kulturerna går i klinch.
-Det gör de. -Pappa, du äger två plan.
Och?
Vi har vår egen kulturkrock vid det här bordet.
Men ni är väl inflyttade?
Var det en fråga? Det låter som om du redan vet.
Förlåt… Kelly berättade.
Varför känner jag mig som en tjallare?
För att din far tar konversation
som vore det en utfrågning. Ja. Vi är en kliché, dessvärre.
Vi flyttade hit för att slippa karriärhetsen.
Ni jagade inga karriärer. Ni var radikala studenter.
Ursäkta, inte jag. Det var din far och Leo.
Leo är en raring, men efter några whisky,
herregud, då brister dammen.
Han är ett snäpp ifrån "häng de rika".
-Ska jag hämta en flaska vin till? -Ja.
Han låter som den evige studenten, medan ni två växte upp.
Eller så offrade de sina ideal.
Vore de i min ålder, skulle de delta i antikapitalistmarschen.
Du då, Duncan? Hur ställer du dig till marschen?
Ändrades dina politiska åsikter när du flyttade till landet, eller…
Kan vi bara äta?
Ja. Ursäkta. Journalist. Ställer ständigt frågor.
Ja, du säger det.
SE TILL ATT YTTERDÖRREN ÄR STÄNGD. TACK
Jag skulle låta bli om jag vore du.
Vi vill nog inte att nån ska ringa polisen.
Att skugga dig gör en törstig.
-Vi har nog hittat honom. -Mobilen slogs just på.
Vad fan är det där?
Kan du kolla upp om några musikgrupper,
folkmusikgrupp verkar det vara, är på turné i Estland?
Det kan jag självklart.
Varför jag skulle vilja är en helt annan fråga.
För helvete.
Okej. "Englandsbaserade Folklaw…" stavat L-A-W,
"…är för närvarande på turné i Estland."
Har ni hittat honom?
Vår man är visst med i en folkmusikgrupp.
Han la mobilen i en av deras väskor.
De slog säkert precis på den och undrar vems den är.
Så mobilen åkte till Estland, men Chernitsky…
Gjorde inte det.
Han står som Philip Jones i flygmanifestet.
Checkade in på flight ES 217 till Estland,
men Philip Jones gick aldrig ombord på planet.
-Vad gör han, är han kvar i landet? -Han går omkring med ett varggrin i fejan.
Berätta bara hur du råkade köra på honom.
Han kom från ingenstans, rakt ut framför bilen.
Det var hans fel. Inte mitt.
-Han hette Min Harper. -Jag vet. De berättade det.
Ja. Han hade familj, barn, ett liv.
Är du inte skyldig dem att förklara vad som faktiskt hände?
Nån är skyldig mig nåt också. Kompensation.
Tror du jag gillar att ha hans död på mitt samvete?
Vet du vad? Ut ur min jävla lägenhet innan jag ringer mina advokater.
Varsågod, gör det. Ring dina advokater.
Jag pratar lite ryska, om du behöver hjälp med översättningen.
Men vänta. Du pratar ju redan flytande ryska.
Jag vet allt om dig, Rebecca.
Ja. Du var en vilding på din tid.
Din mamma och pappa måste ha varit oroliga
när du stack iväg till Vladivostok.
Det verkade säkert rätt romantiskt.
Dela lägenhet med några riktiga charmörer som hjälpte dig starta… Vad var det?
Va? Cateringföretag.
Synd att de försvann.
Titta på mig.
Jag vet att det är mer än så. Jag vet att den iscensattes. Hela olyckan.
Och jag vet att du inte är trygg.
Jag kan få dig i säkerhet,
men du måste berätta det du vet.
Jag har inte gjort nåt fel.
Jag gillar inte att rota i nåns handväska,
men den här gången gör jag ett undantag.
Nån har fått en fin bonus, va?
Frågan är, för vad?
-Ut med det! -Jag kan inte. Jag kan inte.
Åh, Rebecca.
De kommer få veta att jag var här.
De lär anta att du pratade, så det är lika bra du gör det.
Som sagt, jag kan… Jag kan hjälpa dig…
Men du måste berätta det du vet.
Okej?
Det var inte jag som körde.
Och det var inte bilen som dödade honom.
Om det visar sig att du trivs så bra att du vill flytta hit,
kan jag agera mäklare för en liten provision.
Hon skämtar inte.
Vi kan väl se vad han skriver om oss först,
innan vi erbjuder honom att flytta hit?
Jon kommer utmåla oss på ett smickrande sätt.
-Jösses. Inte fler gäster. -Duncan, snälla.
Det är Sam. Han sa att han skulle lämna en fasan.
Det finns ett nätverk av tjuvskyttar du kan kika lite på,
om du ändrar namnen. Ja.
Herregud. Leo!
Duncan! Leo är här.
Jaså? Otroligt.
-Jag måste svara. Ursäkta. -Okej.
Hej.
River, vi fick just veta
att Dickie Bows mördare, Andrei Chernitsky…
Han är inte i Estland. Han lämnade aldrig Storbritannien.
-Vi vet inte var han är… -Jon?
…eller vad han gör…
-Vem pratar han med? -Jag måste lägga på.
River?
Förlåt. Förläggaren.
Inga problem. Jag ville bara presentera en av våra vänner.
Leo, det här är Jon. Jon, Leo.
Han dök upp utan förvarning. Vad roligt, va?
Trevligt att råkas.
Detsamma.
Vi kanske ska gå in? Det börjar bli kyligt.
-Hej, Kelly. -Hej.
Ja. Vi tar och öppnar…
Undertexter: Victoria Heaps