Pirmyn.
Pralaimėjai.
Puiku. Pralaimėjau. Koks skirtumas. Aš…
Kitą kartą geriau nuslys. Dar tik apšylu.
Atsipalaiduok ir normaliai išsižiok.
Būčiau labiau atsipalaidavęs,
jei nebūtumėt tada įrėmę ginklo man į pakaušį, tiesa?
- Geras buvo juokelis, ką? - Nesijaudinkit. Neliksiu skolingas.
Nežinau. Gal tiesiog padėsiu granatą jums po pagalvėmis. Ar gerai?
Labai gerai. Susidraugavom.
- Tas pats darbas. Skirtingi bosai. - Taip.
Taigi, kiek ilgai žinojot, kad jus seku?
Kai tik užsėdai ant savo dviračio.
O Dieve. Jėzau. Nieko čia gėdingo, tiesa?
Neišgyvenk. Mes irgi atsakingi už saugumą.
Mūsų darbas - pastebėti žmones.
- Tas pats darbas, bet mes geresni. - Taip, taip.
Beje, dabar jau žinau, kodėl nenorėjote,
kad mes žinotume, jog jūs apsistojote čia.
- Ir kodėl gi? - Nes čia - visiška skylė.
Taip, visiška skylė.
Bet palyginus su mano butu Maskvoje, čia - tikri rūmai.
Tavo anglų kalba dabar žymiai geresnė nei prieš tai.
- Dar vienas tostas. - Gerai.
- Už slaptus susitikimus. - Žinoma. Pravda!
- Kas ten? - Draugas.
Tegul prisijungia.
Jis negeria.
Tuomet jis ne tikras vyras, ar ne?
Kas gero?
Nieko. Mūsų draugas pavargo.
Turbūt jau užteks šiam vakarui.
Dar vieną sėkmei.
Pravda.
Štai. Viskas gerai.
- Viskas gerai, ačiū. Viskas gerai. - Tikrai?
Taip, taip.
Nes pripylėt kažko į mano degtinę.
- Ne, nepripylėm. - Taip.
Taip, pripylėt. Pripylėt degtinės į mano degtinę.
- Matot? Taip. - Tik būk atsargus, gerai?
Apsižvalgyk prieš pasukdamas.
Gerai, mamyte. Labai tau ačiū.
Ar tau iškviesti taksi?
Ne. Viskas bus… Kai pradėsiu važiuoti, viskas bus gerai.
Prašau.
Sveiki. Ko pageidausite?
Tiesą sakant, liksiu čia nakčiai.
Džonis Volkeris?
Taip. Taip.
Atleiskit, išblaškėt mane.
Aš… Džonatanas arba Džonas. Ne Džonis. Atleiskit.
- Jums dažnai tą sako? - Taip, dažniausiai baruose.
Puiku.
Eikite paskui mane.
Kokie vėjai atpūtė į Apšotą?
Aš - žurnalistas.
Rašau straipsnį apie gyvenimą miestelyje,
ir Apšotas atrodė puiki vieta, nuo kurios galima pradėti.
Ir kam rašote? Savaitraščiui „Tiems, kuriems nesimiega?“
Ne, „The Times“.
Taip. Kaip gražu.
Galiu pasufleruoti antraštę.
Išskyrus miestelio barą apačioje ir miestelio parduotuvę,
daugiau čia niekur nieko nevyksta.
Kur yra žmonių, ten yra istorijų.
Nuobodžių istorijų.
Ne. Jei užduodi teisingus klausimus, paprastai išgirsti įdomių dalykų.
Žinot, visi turi paslapčių.
Per daug neklausinėkit.
Tuos, kurie mums kelia bėdų, mėgstame paaukoti Žaliajam žmogui.
Atnešiu jums rankšluosčių.
Turiu vėl nubėgti žemyn,
bet vėliau juos paliksiu prie durų.
- Gerai. - Prašau.
Dar kažko?
Ne, ne. Viskas gerai. Ačiū.
Gerai. Pasimatysime vėliau, Džoni Volkeri.
Tiesiog Džonas.
Kaip manai, Rivas saugus?
Jis išvyko į Kotsvoldsą, Stendiš, ne į Helmando provinciją.
Ne, suprantu, kad Dikio žudikas ne Apšote,
bet ten jis turbūt turi kontaktą.
Savo cikadą.
Taip, būtent jį ir tikiuosi surasti.
Beje, žudiko vardas, tikėtina, bus Černickis.
Negirdėtas.
Kodėl turėtų būti girdėtas?
Neabejoju, kad prisimeni, ką veikiau prieš ateidama čia, Džeksonai.
Taip, gėrei už Angliją.
Aš turėjau priėjimą prie daugelio operacijų, slaptos informacijos,
ir tik noriu pasakyti… Kad jokio Černickio nebuvau girdėjusi.
Parkas turi užvedęs jam aplanką.
Taigi arba… koks šokas ir siaubas… tu nesi tokia svarbi, kaip manei,
arba tavo protas silpsta.
O gal ir tas, ir tas.
Kas parašyta tame aplanke?
Labai padrika informacija. Yra keli žinomi vardai.
Perdaviau juos Ho.
Širlė tikrina Hitrou stebėjimo kameras, ieško skrydžių į Estiją.
Tad jei jį pastebės,
galėsime atsekti, kokį pasą jis panaudojo,
ir pažiūrėti, kur dar jį rasime.
Na, jei Apšote yra cikada,
jis patrauks aliarmo virvelę, ir Černickis ten pasirodys.
Rivas nežino, kad yra jaukas, ar ne?
Aišku, kad žino, po velnių.
Galvojai, kad aš - monstras?
Lembas.
Vienas iš jūsų agentų - negyvas.
PAGAL MIKO HERONO KNYGĄ „DEAD LIONS“
- Taip? - Tiesiog… Jis išdygo tiesiai prieš nosį
ir tik…
Ką gi. Jums teks duoti oficialius parodymus.
MI5.
Teismo ekspertai dar neapžiūrėjo.
- Gal galite likti… - Mano agentas? Ne, negaliu.
Kas pasakys Luizai?
Priežastis aiški - jis buvo girtas.
Dieve, mes susipykome. Todėl jis ir prisigėrė.
- Nekaltink savęs. - Kaltinu.
Aš suprantu, ką reiškia prarasti artimą kolegą
ir jausti dėl to kaltę…
Ne, Čarlzas Partneris nusižudė.
Ir mes nebuvome tik kolegos, Katerina.
- Aš turbūt niekuo… - Ne, niekuo.
- Nori, kad pasilikčiau? - Ne, nenoriu. Labai tau ačiū.
Ar galėtum išeiti?
Sveikas, tėti.
Einu pasivaikščioti. Palydėsiu tave namo.
Kas apsistojo svečių kambaryje?
Žurnalistas.
Rašo straipsnį apie gyvenimą miestelyje.
Jis tikras žurnalistas ar tik apsimeta?
Sakė, dirba „The Times“.
Niekur nepaspruksit.
- Sveiki. - Labas.
Visą naktį čia buvote?
Ne. Atėjau anksti paruošti barą.
Papildomai užsidirbti.
Ir aš…
Užrakinau duris, kad miestelio girtuokliai,
o tai reiškia miestelio gyventojai, nesiveržtų į vidų reikalaudami pusryčių.
Aišku.
O dar sakėte, kad gyvenimas čia nuobodus ir…
Neatrodo, kad nuobodus.
Ir ką šiandien veiksite?
Nežinau.
Ketinau paslampinėti miestelyje.
- Pajausti čionykštę atmosferą. - Ar galiu eiti kartu?
Viską aprodyčiau.
- Taip. Būtų puiku. Taip. - Tikrai?
Turiu dešimt minučių.
O tuomet,
ar jūsų darbas apmokėtų privatų lėktuvą?
Taip. O kas pilotuos?
Aš.
Taigi, kiek laiko čia gyvenate?
- Visą gyvenimą. - Aišku.
Išskyrus trejus metus, kuriuos praleidau universitete,
o tuomet sugrįžau čia, norėdama pagalvoti, ką veiksiu toliau,
ir vis dar tebegalvoju.
O jūsų tėvai? Jie irgi čia užaugo?
Ne. Ne, jie atvyko čia iš kitur.
Atsikraustė iš Londono prieš pat man gimstant.
Ir kodėl gi?
Kaip visi. Norėjo iškeisti triukšmą ir nusikaltimus į ramesnį gyvenimą.
Mano tėtis domėjosi skraidymu.
Taigi, jo hobis tapo jo darbu.
Aišku. Vadinasi, jis - pilotas?
Ne. Ne, jam priklauso skraidymo klubas.
Taip, taip.
Matot, ir viskas.
Jums patinka vaizdas iš viršaus?
Štai.
Nulaužk jį.
Noriu žinoti, kur jis buvo paskutines 24 valandas.
Ant jo yra kraujo. Kieno jis?
Harperio.
Tu žinojai, taip?
Taip.
Gaila. Jis buvo neblogas kaip eilinis vyrukas.
Po velnių.
Tikiuosi, tau neteks rašyti man nekrologo.
Įeik, jei jau atėjai, bliamba.
- Sėsk. - Ne, viskas gerai.
Negerai.
Gerai.
Jei yra žmogus, su kuriuo norėtum pasikalbėti…
Kalbuosi su jumis.
Abu žinom,
kad tokie pašnekesiai - ne mano sritis.
Nesiruošiu kalbėtis su jokiu Parko psichologu,
jei tą siūlote.
Kokie mes pikti.
Argi pirmoji stadija neturėtų būti neigimas?
Kaip ten… Neigimas, pyktis, alkoholis, hm?
Dar daugiau alkoholio.
Yra dar kažkas. Kiek pamenu, susitaikymas.
Aš jau susitaikiau. Jis buvo kvailys, kuris važiavo dviračiu visiškai girtas.
Noriu, kad laiduotumėte už mane Vebui.
Neturiu jokių reikalų su Vebu.
Gerai, tuomet Taverner. Noriu toliau dirbti.
Tikrai neliksiu namuose ir nespoksosiu visą dieną į lubas.
Ir jiems manęs reikia. Aš įgijau rusų pasitikėjimą.
Tikrai manai, jog esi tam pasiruošusi?
Esate išgyvenęs netekčių, tiesa?
Ir neabejoju, kad iškart grįžote į darbą.
Tiek teprašau. Kad leistumėte toliau tą daryti.
Taip.
Antikapitalistų eitynių žinutė paprasta.
ANTIKAPITALISTŲ EITYNĖS
Piliečių reikalavimai turi būti svarbesni už akcininkų reikalavimus.
Žmogus, į kurį nukreiptas protestuotojų pyktis -
Vidaus reikalų ministras Piteris Džadas,
tiek dėl savo finansinių machinacijų…
Pamenate, visiems kilo klausimų dėl jo…
Jų gali būti daugiau nei 10 000.
Džadas sakys kalbą vidurdienį Karališkojoje biržoje.
Paimsime jį 10.00 val. po pusryčių jo klube Vaitholo gatvėje.
DŽADO AUTOKOLONA
Priekyje ir gale bus policijos motociklai, už jų - tarnybiniai automobiliai.
Aš važiuosiu su Džadu ministerijos automobiliu.
Kaip tau pasisekė.
GYVAI - LONDONAS „GLASSHOUSE“ PROTESTAI
Protestuotojai judės link Karališkosios biržos Grešamo gatve.
Galvojau, nukreipsime protestuotojus nuo tos vietos.
Mes prašėme.
Vidaus reikalų ministerija atkirto,
kad ministras nenori atrodyti, tarsi spruktų išsigandęs.
- Tad jis konfrontuos. - Jei kiltų riaušės,
turime nenumatytų atvejų planą, kaip jį išvežti per Londono tiltą
kuo toliau nuo jų pagrindinio maršruto.
Nenoriai patvirtinta.
- Informuok jo biurą. - Ponia.
Nutiko menkas nesklandumas.
- Harperis? - Girdėjote?
Taip, aš esu antras lygis.
Tad jei netenkame agento, esu apie tai informuojama.
Ir tai daugiau nei nesklandumas.
Dafis, rodos, tiki, kad tai buvo nelaimingas atsitikimas.
Nėra reikalo nukelti „Glasshouse“ susitikimo.
Nuvaryti arkliai. Nesugeba net grįžti dviračiu namo ir likti gyvi.
Juk „Slough House“ skirtas tam, kad jie patys išeitų iš darbo, tiesa?
Tam tikra prasme Harperio mirtis pasitarnavo tarnybai.
Jėzau Marija, Vebai.
Jis buvo mūsų agentas. Tu su juo dirbai, pameni?
- Na… ne artimai. - Atsistok.
Kol dar nepradėjai jaudintis,
kokią įtaką jo mirtis turės tavo karjeros perspektyvoms,
- pagalvok, kaip tai paveiks… - Tai - didžiulė netektis,
- ir jo šeima praneš… - …mano karjerą.
Jei tas susitikimas su Paškinu nepavyks, kentėsiu aš.
Jei pavyks, turėsit galimybę užmegzti santykius
su žmogumi, kuris galbūt taps kitu Rusijos lyderiu.
Jei Dafis neabejoja, kad Harperio mirtis - švari,
nematau priežasčių nukelti susitikimo.
Turėsiu surasti, kuo pakeisti Harperį.
Gają irgi. Jie buvo susiję.
Lembas jau skambino. Jis nori, kad pasiliktum Gają,
ir jis siūlo kitą savo darbuotoją.
Ar tam mums tikrai reikia Lembo?
Turėjai apie tai pagalvoti, kai nusprendei medžioti jo žmones.
Ar galime juo pasitikėti?
Žinoma, ne. Bet jei ką, aš ir tavimi nepasitikiu.
O tu neturėtum pasitikėti manimi.
Padėkite nuimti uždangalą, ir galėsim lėkti.
Ar čia kur nors yra tualetas?
Taip, gale.
Taip. Puiku.
Ką čia darote?
Atleiskite. Žurnalisto instinktas.
Neprieštaraujate? Tai nuostabu.
Taip. Padėkite savo telefoną, raktus ir piniginę į spintelę.
- Kodėl? - Kad neiškristų.
Taip, taip.
Ar įsivaizduoji, kaip viskas vyksta?
Ar įsivaizduoju, kaip veikia skalbimo mašinos?
Spėju, reikia monetų. Keturi svarai?
Taip.
Ir dar reikia miltelių, o tada, žinoma, skalbti.
Jėzau, Lembai. Nesi buvęs savitarnos skalbykloje?
Čia šnipinėjimo pagrindai.
Buvau kitoks įsislaptinęs agentas.
Kazino, šampanas, penkių žvaigždučių viešbučiai. Skalbdavo kambarinės.
Taip. O aš į darbą skraidydavau lėktuvu.
Nedėsi miltelių?
Ne, tenoriu praskalauti.
Štai.
Turi?
Kodėl nebuvo galima to padaryti darbe?
Aš tais šunsnukiais nepasitikiu.
Gal kai kuriais iš jų,
bet ne tuomet, kai darbas išties turi būti padarytas.
Žinojau, kad viskas subyrės po to, kai mane išmetė.
Dafis vis dar atsakingas už šunis?
O, taip.
Aplenkė mane.
O kaipgi kitaip. Ji partrenkė mano agentą.
Viską iššniukštinėjau. Nieko.
Nes ji švari?
Nes jis prastai padarė savo darbą.
Jis turėjo jos gyvenimą išnarstyti po kaulelį.
Gal galėtum plačiau?
Sakykim,
kad ji apžiūrinėjo Maskvą su nekokios reputacijos žmonėmis.
Visa kita, ko tau reikia, rasi voke.
Adresas, darbinė informacija, sušikto gyvenimo naratyvas.
Žetonai.
Džiovyklei.
Ji ta, kur be vandens.
Atrodote kiek išsigandęs.
Ką? Ne, ne.
Dideliuose lėktuvuose jaučiuosi puikiai, tik štai…
mažuose man… Gerai.
- Tyčia taip padarėte? - Ne.
Ne, tai buvo oro kišenė.
O šitai jau tyčia.
O Dieve. Jėzau.
Pamėginkite atsipalaiduoti. Tai tarsi atrakcionas.
Taip. Aš jų nekenčiu.
Štai taip.
Gerai, gerai.
Dieve. Jėzau.
Gerai. Daugiau nereikia. Vaje.
Medžiai. Daugybė medžių. Jėzau.
Gerai. Labai arti.
O, ne.
Dieve mano.
Mes sudušim!
Taip.
Kaip sekasi pasiklausyti Černickio telefono?
Jo telefonas išjungtas.
O kai jį įjungs, man reikės padaryti daugybę dalykų, kurių tu nesupranti.
Tik pasidomėjau.
Taip. Gal galėtum to nedaryti?
Tu įsitikinusi, kad tikrai verta peržiūrėti stebėjimo kamerų medžiagą?
Žinome, kad Černickis išskrido į Estiją,
tad jis tikrai turėjo ateiti į skrydžio registraciją.
Ieškau tokio žmogaus.
Sėkmės.
Tu nežiūri į žmonių veidus, tiesa, Ho?
Žvelgi jiems kažkur virš galvos.
- Ne. - Gerai. Jei atvirai,
Luizos atveju, žiūri į jos užpakalį.
O kodėl ne? Spėju, kai jau Minas Harperis atsidūrė šaldiklyje, turiu šansą.
- Nieko sau. - Kas?
Per greitai?
Jums reikia pagalbos?
Ne, viskas gerai.
- Kas ten buvo? - Mano tėtis.
Nesijaudink, jis visad toks.
Nežinojau, kad dalinamės stalu. Tikiuosi, nežiūrėjai porno.
Atleisk. Dar neturiu savo darbo vietos.
Dirbi jau ne pirmą mėnesį.
Taip, Ho turėtų išspręsti tą klausimą.
Bet jis nori, kad atsiklaupčiau ir kreipčiausi į jį kaip į imperatorių
ar panašiai.
Tau nebūtina atsiklaupti. Užteks nusilenkti.
Arkadijus Paškinas.
Knaisiojuosi po jo aplinką, bet nedaug randu.
O štai apie jo bosą - kiek tik nori.
MŪSŲ GENERALINIS DIREKTORIUS ILJA OLEGAS NEVSKIS
Ir kuo tai padės?
Voras pasakė tik tiek, kad Nevskis susitiks su Taverner,
neva aptarti energetinio saugumo.
Spėju, kai ten nueisiu, tai ir išsiaiškinsiu.
Ką gi, stalas vėl tavo.
Tai žiopla. Reikėjo paimti pinigų už duomenis.
Pasiimsiu šiandien. Grįždama.
Ačiū.
POPIERIAUS PARDUOTUVĖ
Ko?
Buvot teisus. Jis tuoj mane suseks.
- Ar tikrai? - Taip.
Kai jo dukra paskraidino mane lėktuvu, kaip miela,
neabejoju, kad jis prasiėjo pro mano telefoną ir piniginę.
Labai grubiai.
Taigi, nežinau… Jis arba nori, jog žinočiau, kad jis manęs ieško,
arba jam trūksta praktikos.
Taip, tavo legenda gera, jis nieko nesuras.
Tai reiškia, kad eis dar arčiau.
Ar supranti, kad jo dukra tave priglaudė, kad jis galėtų daugiau apie tave sužinoti?
Nemanau, bet nežinau. Galbūt.
Ar jau pasidžiaugei ja?
Ne. Be to, tai ne jūsų reikalas.
Bet jei pasitaikys proga, ir ją išnaudosi,
nesugadink priedangos. Laikykis.
Jūsų etikos supratimas labai menkas.
Taip. Tą dieną, kai mus supažindins su etikos normomis,
galbūt uždarys ir mūsų skyrių.
Dar kas?
Sekundėlę.
Taip, jau bėgsiu.
- Harperis negyvas. - Ką?
Taip. Važiavo su dviračiu. Girtas.
Bet aš netikiu, kaip netikėjau ir Dikio Bou mirtimi.
Tad būk atsargus.
Jie pavojingi.
Taip, jei… Taip… Antradienis, puikiai tinka.
Kas ten?
Atleiskit. Ar šaukėte?
Taip. Taip.
Ar todėl laikote lempą? Jei būčiau puolusi?
Ne. Tik… Eidamas prie durų užkliudžiau.
Negirdėjau.
Juk buvote su ausinėmis.
Ir aš ją pagavau. Ačiū Dievui.
- Taigi, kuo galiu padėti? - Taip. Atleiskit. Kviečiu vakarienei.
Labai nesidžiaukite. Ne aš, o mano mama.
Ji sužinojo, kad rašote straipsnį ir nori apsaugoti miestelio įvaizdį.
Taip. Įsivaizduoja, tarsi būtų jo merė ar panašiai.
Turiu įspėti, kad mano tėtis gali būti kiek įsitempęs.
Ką? Dėl manęs ar…
Ne. Jis mano, kad mama persistengia su svečiais,
ir jaučia įtampą, kai turi gražiai elgtis.
Aišku.
Aš tyliai pavalgysiu ir išeisiu. Nesijaudinkit.
Puikus planas. Tada visi tikrai gerai jausis.
- Sveika. - Labas.
- Tik noriu pasakyti, kad… - Taip, taip. Suprantu.
Klausyk, mes vienas kito dorai nepažįstam,
o tai, jog esu „Slough House“, gerai neatrodo, bet…
Aš irgi ten pat.
Klausyk, aš tik noriu gerai atlikti darbą, aišku?
Taip, žinoma. Niekas tavęs nestabdys.
Perskaičiau aplanką, kurį tau davė Vebas. Dar turiu kažką žinoti?
Minas jais nepasitikėjo, tu irgi neturėtum.
- Ir jie - ginkluoti. - Aišku.
Užsirašinėji ar šiaip esi nemandagus?
Užsirašinėju.
Sveiki dar kartą. Sveiki.
Apgailestauju dėl kolegos. Priimkite užuojautą.
Tai nieko nekeičia. Sveiki.
Markas Longridžas. Aš vietoje pono Harperio.
Gerai. Galime eiti?
- Taip. - Taip.
Diana.
Ministre.
Gavau jūsų saugumo ataskaitą dėl mano kalbos.
Ar girdite?
Taip.
Jūs nutilote.
Nežinojau, kad turiu triukšmauti.
Galvojau, jog tikėjotės šio skambučio.
Pamaniau, jog norėsite iš anksto žinoti, apie ką kalbėsiu.
Ar galiu tikėtis, kad nusprendėte sakyti kalbą kitur arba pakeitėte maršrutą?
Kurių galų turėčiau tą daryti?
Aš turiu teisę kalbėti, jie turi teisę dalyvauti eitynėse.
Jūs sakysite kalbą miestui
būtent tą dieną, kai organizuojamos antikapitalistų eitynės,
nukreiptos būtent prieš tokius žmones kaip jūs.
Tokius kaip aš?
Atsargiau, Diana, nes dar užsiundysiu Žmogiškuosius išteklius.
Beveik neabejoju, kad tokie žodžiai kai kam gali pasirodyti užgaulūs.
Sakysite savo kalbą „Glasshouse“ fone,
kuris yra korporacijų šventovė pačioje miesto širdyje,
kas kai kuriems žmonėms gali pasirodyti arogantiška.
Jei pakeisiu vietą, atrodys, jog turiu, ką slėpti, o aš neturiu.
Parlamentinis tyrimas tą aiškiai parodė.
Piteri, ar galiu pasakyti neoficialiai?
Esu antrajame lygyje, turiu daug darbų.
Tad jei šiuo nesutartu skambučiu norite ką pasakyti, labai laukiu.
Esu Vidaus reikalų ministras, Diana. Galiu skambinti, kada panorėjęs, bliamba.
Ir galiu liepti tau daryti, ką tik sugalvosiu, bliamba.
Ir aš nežadu sėdėti gale su tuo Niku Dafiu.
Noriu sėdėti su tavimi.
Ar galėčiau paklausti, kam to reikia?
Tik noriu būti tikras, kad viskas gerai praeis.
Ingrida Ternė negali, tad renkuosi antrą variantą. Aišku?
Žinoma, važiuosiu su jumis.
Taip.
Ir nekantrauju išgirsti jūsų kalbą.
Ačiū. Gražiai apsirenk.
Džoni?
Ateikite.
- Atleiskit. - Viskas gerai.
- Negalėjau… - Taip, atleiskit. Atleiskit.
- Aš Aleks. - Aš Džo… Aš Džonas.
Malonu susipažinti.
Čia jums.
Kokios gražios.
Taip, mažesnių rožių turbūt neteko matyti, bet neabejoju, kad jos gražios.
Atleiskite.
Šaukiau Kelę, bet nežinau, kur ji dingo.
Manau, ji viršuje.
Kele!
Užeikite.
Kokio gėrimo atnešti?
Vyno, alaus, džino su toniku?
Džino su toniku, taip. Būtų labai malonu. Ačiū.
Jau matau, kad puikiai sutarsime.
Pasiūliau, bet neturiu toniko.
Ar nubėgtumėt iki pašiūrės sode?
Taip, taip.
- Pačiame gale? - Taip. Ten, ačiū.
Puiku.
Sveiki. Sveiki.
Atsiprašau, mane išsiuntė atnešti toniko.
- Dankanas. - Džonas.
Rodos, jau matėmės skraidymo klube.
Rašote straipsnį apie miestelį?
Taip, rašau. Taip.
Ar pareklamuosite mano skraidymo klubą?
Žinoma. Taip.
Bet pilotės aprašas turbūt nebus toks geras.
- Blaškėsi po visą dangų, tiesa? - Truputėlį, taip.
Visad buvo tikra nutrūktgalvė.
Tonikas štai ten.
Puiku.
Pasakykite jai, jog netrukus ateisiu.
Pasakysiu.
Džoni Volkeri.
Atleiskite, turiu atsiliepti.
Klausau.
- Viskas gerai? - Taip. Įprasta procedūra.
Viskas gerai.
Po velnių. Viskas gerai, tiesa?
- Panele Gaja. - Pone Paškinai. Malonu susipažinti.
- Ponas… - Longridžas.
Arkadijus Paškinas. Ateikite. Sėskitės.
Panele Gaja, ar galiu pasiūlyti išgerti?
- Ne. Nereikia, ačiū. - Ne.
Atleiskit. Dėl laiko skirtumo esu alkanas kaip vilkas.
Pradėkite.
Mes patikrinome maršrutą,
kuriuo bus einama rytoj į susitikimą.
Patekome į pastatą per požeminį krovinių skyrių,
kurį galime kontroliuoti.
Yra šeši liftai. Jokių kamerų.
Pastatas stiklinis, tačiau iš lauko viskas atsispindi.
Trys liftai kyla iki 30 aukšto. Kiti trys pasiekia 47 aukštą.
Kaip Nevskis ateis į kitus susitikimus nepastebėtas?
Mes išlipome 42 aukšte
ir patikrinome galimus maršrutus iš jo biuro ten.
Tad prieš kitus susitikimus mes atjungsime kameras prie jo biuro.
Jis atvažiuos tarnybiniu liftu.
47 aukšto fojė yra keturios kameros,
filmuojančios posėdžių kabinetą, jos dabar atjungtos.
Girdėjau, iš posėdžių kabineto atsiveria nuostabus vaizdas.
Taip, tik penki aukštai virš Nevskio.
Neabejoju, jog ten buvote ne kartą.
Retai užeinu.
Labiau esu operacijų vadybininkas,
dirbantis su specialiais pono Nevskio projektais.
Nedaug nusimanau apie kasdieninę jo kompanijų veiklą.
Tęskite, prašau.
Posėdžių kambarys nepralaidus garsui, mes patikrinome, ar nėra blakių.
- Radote? - Ne.
Užantspaudavome kambarį. Iki rytojaus ryto į jį niekas neįeis ir iš jo neišeis.
Ar jūs patenkinta?
Taip.
Tuomet ir aš patenkintas.
- Iki rytojaus. - Taip.
Tikrai nenorite nieko išgerti?
Ne. Pasimatysime rytoj ryte.
Tuomet puiku. Pasimatysime rytoj.
O tu tiki, kad rytoj bus kalbama apie energetinį saugumą?
Jie taip sako. Man nemoka už spėliones.
- Kur eini? - Ten.
Taip, man tinka.
Tas ankstesnis skambutis, ten Lembas mane tikrino?
Ne.
Tuomet Taverner ar Voras?
Ne. Klausyk, šūdas…
Aš - lošėjas. Tik tiek.
Ką?
Lošiu kortomis, statau už žirgų lenktynes, kur tik galiu.
Tik pasakyk, ir aš pastatysiu.
Mane išsiuntė į „Slough House“, nes esu lošėjas,
o ne prastas darbuotojas.
Jėzau Marija. Kai prieš tai sakei, kad užsirašinėji,
- ar statei… - Ar už kažką stačiau? Taip.
Man skambino bukmekeris ir pasakė, jog pralaimėjau,
tad nieko gero neįsirašiau.
Žinai, sėkmė kaip potvynis. Tai ateina, tai išeina.
O kaip tavo šeima?
Taip, gyvenu keistai funkcionuojantį namų gyvenimą.
Sutuoktinė, vaikai, šunys.
Taip, tau gerai.
- Klausyk. Atleisk, nenorėjau… - Dabar paklausyk.
Jokių statymų kol dirbam, aišku? Nesušik man šito.
Tai netrukdo mano darbui.
Prieš tai tikrai sutrukdė. Laukėme, kol tu pastatysi.
Kol nebaigsime, jokių statymų.
Taigi, kaip sugalvojote parašyti apie Apšotą, Džonai?
Jis tikrai turi savo tapatybę.
Žinot, kaimišką tapatybę,
bet yra netoli Londono,
tad žmonės dažnai atvažiuoja.
Taigi, man įdomu, ar tos kultūros susikerta.
Susikerta.
Tėti, tu turi du lėktuvus.
Ir kas?
Matai, mes susiduriame su savo kultūra prie šio stalo.
Bet jūs čia atsikraustėte. Jūs ne vietiniai?
Ar tai klausimas? Atrodo, atsakymą jau žinote.
Atleiskit… Kelė man pasakė.
Kodėl man atrodo, jog nori, kad jausčiausi kaip skundikė?
Nes tavo tėvui visi pokalbiai
atrodo kaip tardymas.
Taip. Bijau, kad tai - standartinė klišė.
Atsikraustėme čia, nes norėjome ištrūkti iš tų žiurkių lenktynių.
Jūs nebuvote žiurkės. Buvote studentai radikalai.
Atsiprašau, aš nebuvau. Tavo tėvas su Leo buvo.
Leo - nuostabus, bet jei išgersi su juo kelias viskio taures,
ir… O Dieve, viskas ima lietis laisvai.
Jis tik vienu laipteliu žemiau nei turtuolių priešai.
Ar atnešti dar vieną butelį vyno?
Taip.
Rodos, jis taip ir liko studentu, o jūs užaugote.
Arba jie parsidavė.
Jei būtų mano amžiaus, jie tikrai eitų į antikapitalistų eitynes.
O jūs, Dankanai? Ką manote apie eitynes?
Ar jūsų politinės pažiūros pasikeitė, kai apsigyvenote kaime, ar…
O gal tiesiog pavalgykime?
Taip. Atleiskit.
Aš žurnalistas. Mėgstu klausinėti.
Taip, kad jau taip sakai.
ŽIŪRĖKITE, KAD PARADINĖS DURYS BŪTŲ UŽDARYTOS. AČIŪ.
Tavo vietoje to nedaryčiau.
Nemanau, jog norėtume dėl to iškviesti policiją.
Sekdamas tave labai ištroškau.
- Manau, suradom jį. - Telefonas ką tik įsijungė.
Kas čia, po velnių?
Ar gali patikrinti ir pažiūrėti, ar kokia muzikos grupė…
„Indie“ folkmuzikos, spėju, šiuo metu koncertuoja Estijoje?
Galiu tą padaryti, žinoma.
Klausimas, kodėl turėčiau.
Po velnių.
Gerai. „JK įkurta grupė „Folklaw“… rašoma su L-A-W, Jėzau,
„…šiuo metu koncertuoja Estijoje.“
Suradot jį?
Rodos, mūsų vyrukas priklauso siaubingai folkloro grupei.
Jis įmetė telefoną į vieną iš jų krepšių.
Jie turbūt ką tik jį įjungė, norėdami sužinoti, kieno jis.
Taigi, telefonas nuskrido į Estiją, bet Černickis…
Nenuskrido.
Keleivių sąraše jis įrašytas kaip Filipas Džounsas.
Įsiregistravo į skrydį ES 217 į Estiją,
bet Filipas Džounsas neįsėdo į lėktuvą.
Ką jis veikia, liko čia?
Ir vaikšto su milžiniška suknista šypsena savo plikame veide.
Tik pasakykit man, kaip jį partrenkėte.
Jis išdygo tiesiai prieš mano automobilį su savo dviračiu.
Jis kaltas. Ne aš.
- Jo vardas buvo Minas Harperis. - Taip, žinau, koks jo vardas. Man pasakė.
Taip. Jis turėjo šeimą, vaikų, gyvenimą.
Nemanote, kad jie turėtų žinoti, kas išties nutiko?
Aš irgi kai ko norėčiau. Kompensacijos.
Manot, smagu, kad jo mirtis gulės man ant sąžinės?
Žinot, ką? Nešdinkitės iš mano buto, kol neiškviečiau savo advokatų.
Pirmyn. Kvieskit savo advokatus.
Truputį moku rusiškai, jei prireiks pagalbos išversti.
Bet palaukit. Jūs pati puikiai kalbate rusiškai.
Aš tave puikiai pažįstu, Rebeka.
Taip. Vaikystėje buvai labai pasiutusi.
Tavo mamytė ir tėvelis turbūt labai jaudinosi,
kai pabėgai į Vladivostoką.
Turbūt atrodė labai romantiška.
Dalintis butu su žavinga pora,
kuri tave įtaisė… Kur ten?
Ei? Maitinimo sektoriuje.
Gaila, kad netekai jų.
Pažiūrėk į mane.
Žinau, kad čia kažkas daugiau.
Žinau, kad viskas buvo surežisuota. Visa nelaimė.
Ir taip pat žinau, kad tau gresia pavojus.
Taigi, galiu tave apsaugoti,
bet turi man pasakyti, ką žinai.
Aš nieko blogo nepadariau.
Man labai nepatinka raustis po svetimus krepšius,
bet šiuo atveju, teks padaryti išimtį.
Nebloga premija grynais, ką?
Įdomu tik, kam?
- Sakyk! - Negaliu.
Rebeka.
Jie žinos, kad buvau atėjęs.
Jie galvos, kad išsidavei, tad gali tą ir padaryti.
Kaip jau sakiau, galiu… Galiu tau padėti…
Bet turi pasakyti, ką žinai.
Gerai?
Automobilį vairavau ne aš.
Ir jis žuvo ne avarijos metu.
Jei paaiškės, kad jums čia taip patiko, jog nusprendėte apsigyventi,
mielai pabūsiu nekilnojamojo turto agente už nedidelį mokestį.
Ji nejuokauja, beje.
Gal verčiau pažiūrėkime, ką jis parašys,
o tik paskui kvieskime apsigyventi?
Džonas labai gražiai apie mus parašys. Žinau tai.
Jėzau. Tik ne dar daugiau svečių.
Liaukis, Dankanai.
Semas. Žadėjo užvežti fazaną.
Čia veikia slaptas brakonierių tinklas, kurį galėtumėt
patyrinėti, tik vardus pakeiskit. Taip.
Dieve mano. Leo!
Dankanai! Leo atvažiavo.
Tikrai? Netikiu.
- Turiu atsiliepti. Atleiskit. - Gerai.
Klausau.
Rivai, ką tik išsiaiškinome,
kad Dikio Bou žudikas Andrejus Černickis…
Ne Estijoje.
Jis neišskrido iš JK.
- Nežinome, kur jis… - Džonai?
…ar ką jis sugalvojo…
- Su kuo jis kalbasi? - Taip, aš verčiau jau eisiu.
Rivai?
Atleiskit. Redaktorius.
Viskas gerai. Tik norėjau supažindinti su mūsų draugu.
Leo, čia Džonas. Džonai, Leo.
Koks netikėtas vizitas. Smagu, tiesa?
Malonu susipažinti.
Ir man.
Gal eikime į vidų. Lauke darosi šaltoka.
- Sveika, Kele. - Labas.
Taip. Atidarykim…
Išvertė Akvilė Katilienė