Nu!
-Du tabte. -Fint. Så siger vi det.
Den næste glider hurtigere ned. Jeg varmer op.
Slap af, og åbn svælget.
Jeg ville være mere afslappet, hvis du ikke havde truet mig med en pistol.
-Det var en god spøg, ikke? -Jeg skal nok give igen.
Hvad siger I til en håndgranat under hovedpuden?
Det her er godt. Vi knytter bånd.
-Samme job. Forskellige chefer. -Ja.
Hvor længe vidste I, jeg fulgte efter jer?
Siden du satte dig på cyklen.
Åh gud. Det er da slet ikke pinligt, hvad?
Tag det ikke så tungt. Vi arbejder også med sikkerhed.
Det er vores arbejde at få øje på folk.
-Samme arbejde, men vi er bedre. -Ja, ja.
Nu ved jeg, hvorfor vi ikke måtte vide, I boede her.
-Hvorfor? -Det er et hul.
Ja, et hul.
Men sammenlignet med mit hjem i Moskva er det er palads.
Du er langt bedre til engelsk end før.
-Endnu en skål. -Okay.
-Skål for hemmelige møder. -Ja. Pravda!
-Hvem er det? -En ven.
-Han kan gøre os selskab. -Han drikker ikke.
Så er han da ikke en rigtig mand, vel?
Hvad så?
Ikke noget. Vores ven er træt. Vi må hellere sige tak for i aften.
-En til for held og lykke. -Pravda.
Der er den. Fint.
-Jeg har det fint, tak. -Sikker?
Ja, ja. Det er, fordi I puttede noget i min vodka.
-Det gjorde vi ikke. -Jo. I puttede vodka i min vodka.
-Se selv. Godt. -Pas nu på, ikke?
Se dig for, før du drejer.
Okay, mor. Mange tak.
-Skal jeg ringe efter en taxa? -Nej, jeg skal bare lige i gang.
Værsgo.
-Hej. Hvad skulle det være? -Jeg skal bare tjekke ind.
Johnnie Walker?
Ja, det er mig.
Undskyld. Du forvirrede mig. Det er Jonathan eller Jon. Ikke Johnnie.
-Sker det tit? -Ja, oftest på pubber.
Herligt.
Følg med.
-Hvad bringer dig til Upshott? -Jeg er journalist.
Jeg skriver på en artikel om landsbyliv,
og Upshott virkede som det perfekte sted at begynde.
Hvem skriver du for? Ugeavisen for søvnløse?
Nej, for Times.
-Ja. Her er dejligt. -Jeg kan godt give dig overskrifterne.
Ud over landsbypubben nedenunder og landsbybutikken sker her intet.
Tja, hvor der er godtfolk, er der historier.
Kedelige historier.
Nej. Stiller man de rette spørgsmål, finder man ofte noget interessant.
Alle har hemmeligheder.
Stil nu ikke for mange spørgsmål.
Vi ofrer fremmede ballademagere til den grønne mand.
Jeg skal have hentet håndklæder. Jeg må ned igen,
men jeg lægger dem uden for din dør senere.
-Okay. -Værsgo. Ellers andet?
Nej, ellers tak.
-Okay. Vi ses senere, Johnnie Walker. -Bare Jon.
Tror du, River er i sikkerhed?
Han er taget til Cotswolds, Standish, ikke Helmandprovinsen.
Jeg ved godt, Dickies morder ikke er i Upshott, men han må have en kontakt der.
-Hans cikade. -Det er den, jeg håber på at lokke frem.
Morderens navn er formentlig Tjernitskij.
-Det siger mig ikke noget. -Hvorfor skulle det også det?
Du husker nok, hvad jeg lavede, før jeg kom hertil, Jackson.
Ja, du drak for England.
Jeg havde adgang til en masse efterretninger,
og jeg siger bare, jeg aldrig stødte på navnet Tjernitskij.
Regent's Park har en sagsmappe om ham.
Så enten, gys og gru, er du ikke så vigtig, som du prøver at fremstå,
eller også svigter din hukommelse. Det er sikkert lidt af begge dele.
Hvad står der i sagsmappen?
Den er ufuldstændig. Der er et par aliasser. Jeg gav dem til Ho.
Shirley tjekker Heathrows overvågning for fly til Estland.
Hvis hun får øje på ham, kan vi spore hans pas og se, hvor han ellers dukker op.
Hvis der er en cikade i Upshott,
slår han alarm, og så dukker Tjernitskij op der.
-River ved ikke, han er lokkemad, vel? -Selvfølgelig gør han det.
Tror du, jeg er et uhyre?
-Lamb. -En af dine agenter er død.
BASERET PÅ BOGEN DØDE LØVER AF MICK HERRON
Han dukkede bare op ud af det blå.
-Og jeg… -Du skal afgive officiel forklaring.
MI5.
Kriminalteknisk har ikke været her endnu.
-Kan du ikke træde… -Min agent? Nej, jeg kan ej.
Hvem fortæller Louisa det?
Den eneste forklaring er, at han havde drukket.
Vi skændtes. Det var derfor, han var fuld.
-Du må ikke bebrejde dig selv. -Jo, jeg må.
Jeg ved, hvordan det føles at miste en nær kollega og føle skyld…
Nej, Charles Partner begik selvmord. Og vi var ikke kun kolleger, Catherine.
-Der er nok ikke noget, jeg kan… -Nej, det er der ikke.
-Skal jeg blive? -Nej. Ellers tak. Er du sød at gå?
Hej, far.
Jeg gik en tur og ville følge dig hjem. Hvem bor på gæsteværelset?
En journalist. Han skriver en artikel om landsbyliv.
-En han en ægte journalist? -Han siger, han arbejder for Times.
Der er ingen udvej.
-Goddag. -Hej.
Har du været her hele natten?
Nej, jeg kommer tidligt for at gøre baren klar. For at tjene lidt ekstra.
Og jeg låser døren, så landsbydrankerne,
og med det mener jeg landsbyboerne, ikke braser ind og kræver morgenservering.
Javel. Og du fortalte mig ellers, at livet her er kedeligt, men…
-Det lyder slet ikke kedeligt. -Hvad skal du lave i dag?
Det ved jeg ikke. Jeg slentrer nok bare en tur i byen.
-Ser stedet an. -Skal jeg ikke vise dig rundt?
-Det ville være skønt. -Ja? Jeg kan godt smutte i ti minutter.
Og så… Rækker budgettet til et privatfly?
-Ja. Hvem flyver det? -Mig.
-Så hvor længe har du boet her? -Hele livet. Bortset fra tre år på uni.
Så kom jeg tilbage for at overveje næste skridt, hvilket jeg stadig er i gang med.
-Og dine forældre? Voksede de også op her? -Nej, de var tilflyttere.
De flyttede hertil fra London, lige før jeg blev født.
Hvorfor gjorde de det?
Det sædvanlige. For at skifte larm og kriminalitet ud med et roligere liv.
Og min far blev interesseret i flyvning. Så hans hobby blev hans job.
-Så han er pilot? -Nej, han ejer flyveklubben.
Javel.
Det var det.
Vil du se det fra luften?
Her. Hack det. Jeg vil vide, hvor han var de sidste 24 timer.
-Der er blod på. Hvis er det? -Harpers.
-Du vidste det da godt, ikke? -Jo.
En skam. Han var fin nok af en almindelig fyr at være.
Så for satan. Jeg håber ikke, du skal skrive min nekrolog.
Kom ind, hvis du skal ind.
-Sæt dig. -Jeg står fint her.
Nej.
Okay.
-Hvis du vil tale med nogen… -Jeg taler med dig.
Vi ved vist begge, at den slags samtaler ikke er min stærke side.
Jeg skal ikke tale med en hjernevrider fra Regent's Park, hvis det er det, du mener.
Vrede allerede? Skal man ikke igennem fornægtelse først?
Hvordan er det… Fornægtelse, vrede, druk?
Mere druk.
Der er noget andet. Accept kommer også på et tidspunkt.
Jeg har accepteret det. Det var idiotisk at cykle fuld.
Du skal sige god for mig til Webb.
-Jeg har intet med Webb at gøre. -Så Taverner. Jeg vil blive på opgaven.
Jeg sidder ikke hjemme og glor ind i væggen dagen lang.
De har brug for mig. Jeg er den eneste, russerne stoler på.
Tror du virkelig, du er klar?
Du har mistet folk, ikke? Jeg vil vædde med, du tog direkte på arbejde.
Det er det eneste, jeg beder om. At du lader mig gøre det samme.
Ja.
Antikapitalist-demonstranternes budskab er enkelt.
Borgernes behov bør komme før aktionærernes.
Målet for megen af demonstranternes vrede er indenrigsminister Peter Judd.
Både grundet hans økonomiske interesser… I husker nok, der blev sået tvivl om hans…
Der skønnes allerede at være 10.000.
Judds tale bliver afholdt ved middagstid ved Royal Exchange.
Vi henter ham klokken 10.00 til et morgenmøde i Whitehall.
Foran og bag os har vi politimotorcykler efterfulgt af servicebiler.
-Jeg kører med Judd i ministerbilen. -Hvor er du heldig.
LIVE - DEMONSTRATION
Demonstrationen bevæger sig mod Royal Exchange ad Gresham Street.
Jeg troede, vi ledte demonstranterne væk fra pladsen.
Det anmodede vi om.
Svaret fra indenrigsministeriet er, at han ikke vil fremstå skræmt.
-Så han vil skabe optøjer. -Der kan opstå vold.
I så fald har vi en nødplan for at få ham over London Bridge og væk fra ruten.
-Modvilligt godkendt. Adviser ministeriet. -Javel.
Vi har et mindre problem.
-Harper? -Har du hørt det?
Jeg er næstkommanderende. Når vi mister en agent, får jeg besked.
-Det er mere end et lille problem. -Duffy mener, det blot er et uheld.
Ingen grund til at udskyde Glasshouse-mødet.
Slagteheste. De kan ikke engang cykle hjem uden at blive dræbt.
Er formålet med Slough House ikke at få dem til at sige op?
På sin vis er Harpers død en sejr for tjenesten.
I guder, Webb.
Han var stadig agent. Du arbejdede sammen med ham.
-Tja… ikke tæt. -Rejs dig.
Før du begynder at bekymre dig om, hvordan hans død vil påvirke din karriere,
så bør du overveje, hvordan det vil påvirke…
-Hans familie er blevet underrettet… -…min karriere.
Hvis noget går galt til Pasjkin-mødet, så er det mit ansvar.
Går det godt, får du mulighed for at indlede et forhold
til en, der måske er den næste leder af Rusland.
Hvis Duffy er sikker på, Harpers død var et uheld, så bør mødet ikke udskydes.
Jeg må finde en afløser for Harper. Og for Guy. De havde vist et forhold.
Lamb har allerede ringet. Han vil have, du beholder Guy. Og han tilbyder en hest.
Vil vi have Lamb involveret?
Det skulle du have tænkt på, før du begyndte at rekruttere hans folk.
Kan vi stole på ham?
Naturligvis ikke. Men jeg stoler heller ikke på dig.
Og du bør ikke stole på mig.
Hjælp mig med at få dækkenet af, så er vi klar.
-Er der et toilet, jeg må låne? -Ja, det er omme bagved.
Javel. Storartet.
-Hvad laver du? -Undskyld. Journalist.
Det gør ikke noget, vel? Det her er bare fantastisk.
Okay. Læg mobil, nøgler og pung i et skab.
-Hvorfor? -De kan falde ud.
Javel.
-Ved du, hvordan de her virker? -Hvordan vaskemaskiner virker?
Jeg går ud fra, man skal bruge penge. Fire pund?
Ja. Og vaskepulver. Og selvfølgelig noget vasketøj.
Kors, Lamb. Har du aldrig været på et vaskeri?
-Det er "Spionage for begyndere". -Jeg var en anden slags agent.
Kasinoer, Krug, femstjernede hoteller. Tøjvask blev klaret af roomservice.
Ja, og jeg fløj på arbejde med en jetpack.
-Skal der ikke pulver i? -Nej, de skal bare lige skylles.
Sådan.
Har du noget?
-Hvorfor bruger du ikke jeres egne folk? -Jeg stoler ikke på skiderikkerne.
Jo, måske nogle af skiderikkerne, men ikke hvis det skal gøres ordentligt.
Jeg vidste, det ville ramle, da jeg røg. Leder Duffy stadig vagthundene?
Åh ja.
Han var et skridt foran mig her.
Det vil jeg da håbe. Hun kørte en af mine agenter over.
Han tjekkede hende og fandt intet på hende.
-Fordi hun er pletfri? -Fordi han sløsede.
Han skulle have gransket hende grundigere.
Gider du uddybe?
Tja… lad os bare sige,
hun var på sightseeing i Moskva med en masse fordækte lokale.
Alt, hvad du har brug for, er i kuverten. Adresse, ansættelse, ussel livshistorie.
Poletter.
Til tørretumbleren. Det er den uden vand.
-Du virker meget nervøs. -Hvad? Nej, nej.
Jeg har det fint med store fly. Der er bare noget ved…
et lille et, der gør mig… Okay.
-Var det med vilje? -Nej. Det var en luftlomme.
Men det her er med vilje.
Du godeste. Kors!
Prøv at slappe af. Det er ligesom en rutsjebane.
Ja, men dem hader jeg.
Sådan her.
Okay, okay.
Åh gud! Kors.
Okay, ikke igen.
Træer. Træer. En masse træer. Kors.
Det var tæt på.
Åh nej.
Du godeste.
Vi styrter!
Jeps.
Hvordan går aflytningen af Tjernitskijs mobil?
Den er slukket. Og når den bliver tændt, skal jeg gøre en masse, du ikke forstår.
-Jeg viser bare interesse. -Okay. Gider du lade være med det?
Giver det overhovedet mening at gennemgå timevis af overvågning?
Tjernitskij tog et fly til Estland, så han må være tjekket ind.
-Jeg leder efter et match. -Dit ansigt og min røv.
Du ser ikke på folks ansigter, vel, Ho? Du kigger dem over hovedet.
-Næh. -Okay, med Louisa ser du på bagdelen.
Hvorfor ikke? Jeg har en chance, nu hvor Min Harper ligger i en fryser.
-Hold da op. -Hvad? For tidligt?
-Skal du have hjælp? -Nej, det er i orden.
-Hvem var det? -Min far. Sådan ser han altid ud.
Jeg vidste ikke, vi delte computere. Du ser forhåbentlig ikke porno.
Undskyld. Jeg har ikke fået en plads endnu.
-Du har været her i flere måneder. -Ho skulle ordne det.
Han nægter, før jeg knæler og tiltaler ham Kejser Elektronæve eller sådan noget.
Du kan nøjes med at bukke.
Arkadij Pasjkin. Jeg graver i hans fortid, men finder ikke meget.
-Men masser om hans chef. -Hvad skal det bruges til?
Spider sagde, de vil arrangere et møde mellem Nevskij og Taverner.
Antageligvis om energisikkerhed.
Jeg finder vel ud af det, når jeg er der. Her har du din plads igen.
Fjog. Du skulle have opkrævet ham leje.
Nej, jeg tager dem i dag. Jeg henter dem på vej tilbage.
Tak.
-Hvad? -Du har ret. Han mistænker mig.
-Er du sikker? -Ja.
Da hans datter tog mig med på en dejlig flyvetur, gennemgik han min mobil og pung.
Det blev gjort sjusket.
Så enten skal jeg vide, han er på sporet af mig, eller også er han rusten.
Din identitet holder vand, så han finder ikke noget.
Så han kommer tættere på.
Tror du, datteren tog dig med op, så han kunne snuse rundt?
Det tror jeg ikke, men jeg ved det ikke. Måske.
-Har hun fået en tur? -Nej. Ikke at det rager dig.
Hvis det bærer derhenad, og du får grønt lys, så hold masken. Hæng i.
Du har virkelig brug for at opdatere dig på etikken.
Ja, og den dag, de blander etik ind i det, vi laver, kan de lige så godt lukke os.
Ellers andet?
Øjeblik.
Jeg må løbe.
-Harper er død. -Hvad?
Han blev kørt ned på cyklen. Pissefuld.
Men det er lige så utroværdigt som Dickie Bows død.
Så pas godt på. De er farlige.
Ja, hvis… Ja, tirsdag ville passe godt.
Hvem er det?
Undskyld. Råbte du?
Ja. Ja.
Tog du lampen, i tilfælde af at jeg var en lejemorder?
Nej, jeg væltede den, da jeg gik hen mod døren.
Nå, det hørte jeg ikke.
Du havde høretelefoner i. Og jeg greb den. Gudskelov.
-Men kan jeg hjælpe dig? -Ja. Undskyld. En middagsinvitation.
Bliv ikke for begejstret. Den er ikke fra mig, men min mor.
Hun hørte om din artikel og vil beskytte landsbyens ry.
Hun tror vel, hun er borgmester.
Jeg må hellere advare dig om, at min far er lidt tvær.
På grund af mig?
Nej, han synes, min mor overdriver værtsrollen,
og han finder det stressende at skulle opføre sig pænt.
Javel. Jeg spiser i tavshed og går igen. Bare rolig.
God plan. Det skal nok få alle til at slappe af.
-Hej. -Hej.
-Jeg er ked af… -Ja, jeg forstår.
Vi er ikke så tætte, og Slough House får mig til at fremstå skidt, men…
Så er vi to.
-Jeg vil bare gøre det godt. Okay? -Det er der ingen, der forhindrer dig i.
Jeg har læst sagsmappen fra Webb. Er der andet, jeg skal vide?
Min stolede ikke på dem. Det skal du heller ikke gøre.
-Og de er bevæbnede. -Javel.
-Tager du noter, eller er du bare uhøflig? -Jeg tager noter.
Hej igen. Goddag.
Det gør mig ondt at høre om din kollega. Jeg kondolerer.
Det påvirker intet. Goddag.
Marcus Longridge. Jeg erstatter mr. Harper.
-Godt. Skal vi gå? -Ja.
-Diana. -Hr. minister.
Jeg fik din rapport om sikkerheden ved min tale.
-Er du der? -Ja.
-Du blev tavs. -Jeg vidste ikke, jeg skulle lave en lyd.
Jeg troede, du havde ventet dette opkald. At du ville foregribe, hvad jeg vil sige.
Tør jeg håbe på, at du flytter din tale eller omlægger marchen?
Hvorfor skulle jeg dog gøre det?
Jeg har ret til at tale, og de har ret til at marchere.
Du taler til byen på en dag, hvor folk har arrangeret en antikapitalistisk march
for at demonstrere mod folk som dig.
Folk som mig? Pas på, jeg ikke pudser HR på dig.
Den sprogbrug er stødende for nogle.
Du holder din tale foran Glasshouse, forretningsverdenens tempel midt i byen.
Det kan for nogle fremstå som et "skråt op".
Ændrer vi placering, fremstår det, som om jeg har noget at skjule. Det har jeg ikke.
-Det slog undersøgelseskommissionen fast. -Peter, må jeg tale uden for referat?
Jeg har travlt som vicegeneraldirektør. Så hvad er hensigten med dette opkald?
Jeg er indenrigsminister, Diana. Jeg ringer sgu, når jeg vil.
Jeg bestemmer også, hvad du skal gøre.
Og jeg vil ikke køre sammen med denne Nick Duffy, men med dig.
-Hvorfor skulle det være nødvendigt? -Jeg vil sikre mig, at alt går glat.
Ingrid Tearney er ikke til rådighed, så jeg får mit andetvalg. Forstået?
Naturligvis. Selvfølgelig kører jeg med. Ja.
-Jeg ser frem til at høre din tale. -Tak. Klæd dig smart.
Johnnie?
Gå bagom.
-Beklager. -Nej.
-Jeg kunne ikke… -Ja, undskyld.
-Jeg er Alex. -Og jeg er Jon.
Dejligt at møde dig.
-De her er til dig. -De er smukke.
De mindste roser, jeg nogen sinde har set. Men de er sikkert fine.
Undskyld for det her.
Jeg kaldte på Kelly, men ved ikke, hvor hun blev af. Hun er vist ovenpå.
Kelly!
Kom indenfor.
Hvad vil du have at drikke? Vin, øl, gin og tonic?
-Gin og tonic ville være dejligt. Tak. -Vi skal nok komme godt ud af det.
Når det så er sagt, så tog jeg ikke tonic med ind. Gider du hente nogen i skuret?
-Ja da. Nede for enden? -Ja. Tak.
Godt.
Hejsa.
Undskyld, jeg blev sendt ud efter tonic.
-Duncan. -Jon. Vi så vist hinanden i flyveklubben.
-Skriver du en artikel om landsbyliv? -Ja, det gør jeg.
-Giver du min flyveklub lidt omtale? -Naturligvis.
Men piloten får nok ikke den bedste anbefaling.
-Kastede hun dig rundt? -En smule, ja.
Hun har altid været en vovehals.
-Der står tonic derovre. -Storartet.
-Sig til hende, jeg kommer lige straks. -Det skal jeg gøre.
Johnnie Walker.
ALMAZ-STIFTELSEN
Undskyld. Jeg er nødt til at tage den.
Hallo?
-Er alt i orden? -Ja, det er ren rutine.
Alt er godt.
Hold da kæft. Det er ikke værst.
-Miss Guy. -Mr. Pasjkin. Godt at møde dig.
-Mr… -Longridge.
Arkadij Pasjkin. Kom. Sæt jer ned.
Miss Guy, vil du have noget at drikke?
-Ellers tak. -Nej.
Tilgiv mig. Jetlag gør mig dødsulten.
Vær sød at begynde.
Vi har gennemgået den rute, vi tager hen til mødet i morgen.
Vi tilgik bygningen via det underjordiske læsseområde, som vi kan kontrollere.
Der er seks elevatorer. Ingen kameraer.
De er af glas, men lysreflekterende udefra.
Tre af dem har adgang til 30. etage. De andre tre kører til 47. etage.
Hvordan kommer Nevskij uset til fremtidige møder?
Vi standsede på 42. etage for at tjekke hans potentielle rute fra kontoret der.
Så til fremtidige møder ville vi frakoble kameraerne uden for hans kontor.
Han ville så slutte sig til os i serviceelevatoren.
Der er fire kameraer i foyeren på 47. etage
på vej hen til mødelokalet, og de er nu frakoblet.
Mødelokalet skulle have en flot udsigt.
Det er kun fem etager over Nevskijs.
-Der har du vel været mange gange? -Jeg er sjældent på besøg.
Jeg er snarere en omrejsende driftsleder, som udfører særopgaver for mr. Nevskij.
Jeg har meget lidt med den daglige drift at gøre.
Fortsæt endelig.
Mødelokalet er gjort lydtæt, og vi har afsøgt for aflytningsudstyr.
-Fandt I noget? -Nej.
Vi har forseglet lokalet. Ingen har adgang før i morgen tidlig.
-Er du tilfreds? -Ja.
-Så er jeg også. Vi ses i morgen. -Ja.
Sikker på, du ikke vil have noget at drikke?
-Nej. Vi ses i morgen. -Nuvel. Vi ses i morgen.
Køber du historien om et hemmeligt energisikkerhedsmøde?
Det siger de. Jeg får ikke løn for at gætte.
-Hvor skal du hen? -Den vej.
Fint med mig.
Var opkaldet tidligere Lamb, som spurgte til mig?
Nej.
-Taverner eller Spider? -Nej. Hør her… Pis.
Jeg spiller, okay? Andet var det ikke.
Hvad gør du?
Kort, heste, antallet af tændstikker i en æske. Jeg spiller på hvad som helst.
Derfor er jeg i Slough House. Ikke fordi jeg er et kvaj.
-Kors. Da du tog noter tidligere… -Jeg spillede.
Opkaldet var bookmakeren, der fortalte, jeg havde tabt. Ingen noter. Undskyld.
Held er ligesom tidevandet. Det kommer og går.
-Hvad med din familie? -Familielivet fungerer sært nok.
Ægtefælle, børn, hunde.
Godt for dig.
-Undskyld. Jeg ville ikke… -Hør her.
Du spiller ikke mere på jobbet. Ødelæg det ikke for mig.
-Det forstyrrer ikke mit arbejde. -Jo, du forsinkede os for at spille.
Du spiller ikke mere på jobbet.
Hvorfor vil du skrive om Upshott, Jon?
Den har sin helt egen landsbyidentitet.
Den har sin egen landlige identitet, men er stadig så tæt på London,
at her er mange weekendgæster og pendlere.
Så, ja. Jeg er interesseret i, om der opstår kultursammenstød.
Det gør der.
-Far, du ejer to fly. -Og?
Vi har vores eget kultursammenstød her ved bordet.
Men I er tilflyttere?
Var det et spørgsmål? Det lyder, som om du ved det.
-Undskyld. Kelly fortalte det. -Hvorfor skal jeg føle mig som en stikker?
Fordi din far opfatter en samtale som et forhør.
Vi er én stor kliché. Vi flyttede hertil for at undslippe hamsterhjulet.
I var ikke i hamsterhjulet. I var studenteraktivister.
Hvabehar? Det var jeg ikke. Det var din far og Leo.
Leo er skøn, men efter et par sjusser vælter det hele ud.
Han er trinnet under "Hæng de rige."
-Skal jeg hente en flaske vin til? -Ja.
Så han forblev studerende, mens I blev voksne.
Eller gav køb på deres værdier.
Var de på min alder, ville de gå med i antikapitalist-marchen.
Hvad med dig, Duncan? Hvad synes du om marchen?
Ændrede du politisk overbevisning, da du flyttede på landet, eller…
Kan vi ikke bare spise?
Jo. Undskyld. Jeg er journalist. Jeg stiller altid spørgsmål.
Ja, det siger du jo.
Det ville jeg ikke gøre, hvis jeg var dig. Vi ønsker ikke politiet tilkaldt.
Man bliver tørstig af at følge efter dig.
-Her er han vist. -Mobilen er lige blevet tændt.
Hvad fanden er det?
Kan du undersøge, om nogen musikgrupper…
Indiefolk-bands, ser det ud til… er på turné i Estland?
Selvfølgelig kan jeg det. Men hvorfor skulle jeg?
For fanden da.
Okay. "Det engelske band Folklaw…" Stavet L-A-W. I guder.
"…er på turné i Estland."
-Har I fundet ham? -Han er vist med i et rædsomt folk-band.
Han smed telefonen i en af deres tasker. De har nok undret sig og tændt den.
Telefonen tog til Estland, men Tjernitskij…
Gjorde ikke.
På passagerlisten står han opført som Philip Jones.
Han tjekkede ind på ES-217 til Estland, men Philip Jones steg ikke om bord.
Hvad laver han så her?
Går rundt med et stort smil på sit skaldepandefjæs.
Bare fortæl mig, hvordan du ramte ham?
Pludselig kørte han ud foran min bil. Det var hans skyld. Ikke min.
-Han hed Min Harper. -Det har de fortalt mig.
Han havde en familie, børn, et liv.
Skylder du ikke dem at forklare, hvad der skete?
Jeg har også noget til gode. Kompensation.
Tror du, jeg nyder at have hans død på samvittigheden?
Skrid ud af min lejlighed, før jeg ringer til mine advokater.
Værsgo. Ring endelig til dine advokater.
Jeg taler en smule russisk, hvis du skal have hjælp til at oversætte.
Men vent. Du taler allerede flydende russisk.
Jeg ved alt om dig, Rebecca. Du var lidt af en vildbasse førhen.
Din mor og far må have været bekymrede, da du stak af til Vladivostok.
Det fremstod sikkert romantisk.
At dele lejlighed med et par charmetrolde, som hjalp dig med at starte… Hvad var det?
Hvad? En cateringvirksomhed. Sikke en skam, at de forsvandt.
Hov. Se på mig.
Jeg ved, der ligger mere bag. Jeg ved, det var planlagt. Hele ulykken.
Og jeg ved også, at du ikke er i sikkerhed.
Jeg kan bringe dig i sikkerhed, men så skal du fortælle mig, hvad du ved.
Jeg har ikke gjort noget.
Jeg bryder mig ikke om at gennemrode folks tasker…
Men denne gang gør jeg en undtagelse.
Hold da op. Nogen har fået en fed bonus, hvad?
Spørgsmålet er for hvad?
-Spyt ud! -Det kan jeg ikke.
Åh, Rebecca.
De finder ud af, jeg har været her. Okay?
De antager, du har sladret. Så det kan du lige så godt gøre.
Som sagt kan jeg hjælpe dig.
Men du må fortælle, hvad du ved.
Ikke?
Det var ikke mig, der kørte bilen.
Og det var ikke bilen, der dræbte ham.
Hvis du får lyst til at flytte hertil,
kan jeg være din ejendomsmægler for et lille salær.
Hun mener det.
Lad os nu se, hvad han skriver om os, før vi inviterer ham til at flytte hertil.
Jeg er sikker på, Jon fremstiller os godt.
-Kors. Ikke flere gæster. -Hold nu op, Duncan.
Det er Sam. Han ville komme med en fasan.
Der er et hemmeligt krybskyttenetværk, du kan grave i, hvis du ændrer navnene.
Du milde. Leo!
-Duncan! Det er Leo! -Er det rigtigt? Ufatteligt.
-Jeg er nødt til at tage den. -Okay.
Hej.
River, vi har lige fundet ud af, at Dickie Bows morder, Andrej Tjernitskij,
ikke er i Estland. Han forlod aldrig Storbritannien.
-Vi ved ikke, hvor han er… -Jon!
…eller hvad hans plan er.
-Hvem taler han med? -Jeg må løbe.
River?
Undskyld. Min redaktør.
Intet problem. Du skal bare møde en af vores venner.
Leo, det er Jon.
Han dukkede op ud af det blå. Hvor morsomt.
-En fornøjelse. -I lige måde.
Skal vi rykke ind? Det er ved at blive køligt.
-Hej, Kelly. -Hej.
Ja. Lad os åbne…
Tekster af: Cecilie Hassenkam