Kurių…
Ir jūs būsit?
Atėjau pinigų.
Džamalo ar Dimitrijaus?
Dimitrijaus.
Pasakyk tam godžiam šūdžiui užsikrušti.
Pirmąją kiekvieno mėnesio dieną, toks buvo susitarimas.
Tą ir pasakysiu.
Gal tik neužsiminsiu apie užsikrušimą. A?
Žinai, koks jis jautrus.
APROBACIJOS SERTIFIKATAS
VESTBRUKO ANGLŲ KALBOS AKADEMIJA
Ta kalbų mokykla, ar ji kam nors apdūmė akis?
Tai dabar jau kalbamės, a?
Na, turiu užtrukti pakankamai ilgai, kad Dimitrijus patikėtų,
jog labai išsamiai aptarėme visas finansinių įsipareigojimų detales.
Jis lauke?
Taip, laukia automobilyje.
Šiandien tavęs sąraše nebuvo.
Taip, mes tik važiavome pro šalį.
Reikalų daugiau, nei atrodo. Mokykloje.
Gauname labai daug užklausų. Nustebtum, kiek daug.
Nustebtum, kaip manęs tai nestebina.
Žinoma, Dimitrijus klaus, kur esi.
Ne. Jis skaitys laikraštį ir kasysis savo kiaušus.
Pažįsti Dimitrijų.
Ne taip gerai kaip tu.
Turbūt ne.
Keista, tiesa, a?
Nes aš jį išgalvojau.
Taigi, jei jau baigei savo žaidimus,
tuomet varyk iš čia arba pasakyk, ko nori, Džeksonai Lembai?
PAGAL MIKO HERONO KNYGĄ „DEAD LIONS“
Taigi, ko iš manęs nori?
Šnektelėti apie senus laikus, Niki.
Viską, ką žinojau, pasakiau grįžęs iš Maskvos.
Taip. Pamenu.
Taip, mačiau tavo apklausos įrašą.
Tu… Kalbėjai nesustodamas.
Čia gyvena kažkokie gyviai?
Aš labai nervinausi, aišku? Buvau dezertyras.
Žinojau, kad jei pasakysiu per mažai, išmesit mane atgal.
Kaip manai, ką mano pusė būtų padariusi su išdaviku?
Žiauriai kankinę - privertę klausytis savo paties žodžių.
Ar tu… Tu čia ir miegi?
Siaubas.
Ko atėjai?
Apie ką nori pasikalbėti?
Apie cikadas.
Tikrai verta rakinti duris? Vagystė tik pagražintų šią vietą.
Iš kur mane pažįsti? Mes su tavimi kartu nedirbome.
Būčiau įsiminęs tavo kvepalus.
Kitų ištremtųjų pokalbiuose
tavo vardas sušmėžavo daugiau nei vieną kartą.
Kaip malonu.
Kai kitą kartą pasimatysi su savo KGB bičiuliais,
pasakyk, kad niekad apie juos negalvoju.
Nė karto.
Labas, ar dar kas nors paaiškėjo,
pažiūrėjus, kur nuėjo tas plikis, kai išlipo iš traukinio?
Aš ne tavo asmeninis asistentas.
Neprašau tavęs atnešti man bandelės su šokoladu.
Klausiu, ar turime daugiau informacijos.
Kam tau ta informacija?
Nes dabar esu Kotsvoldse.
Lembas paprašė pasekti karštais pėdsakais.
Tad jei yra naujos informacijos, man praverstų ją žinoti.
Taigi, esu tavo AA?
Jei tai reiškia „absoliutus avigalvis“.
Nieko naujo nėra. Pasakiau viską, ką jau žinojau.
Tas plikis su keliais kitais keleiviais nuėjo link taksi.
Keli taksi automobiliai išvažiavo, bet buvo per tamsu pamatyti, ar jis įsėdo.
Ačiū, Širle.
Sakau tau tik todėl, kad nustotumėt peštis kaip visiški idiotai.
Aš nesipešu. Aš taikiai kaunuosi žodžiais.
TAKSI VISĄ PARĄ
Nesijaudinkite, Dina. Barbekas padės jums panešti krepšius.
Taip, į traukinį. Aš jam pasakysiu. Viską užsirašiau.
Iki.
Kur važiuosite, mielasis?
Sveiki. Atleiskit. Tiesą sakant, man nereikia automobilio.
Tikimybė nedidelė,
bet ieškau savo dėdės.
Po tetos mirties jis keistokai elgiasi.
Vis kažkur klajoja. Labai neramu.
Žinome, kad jis prieš dvi dienas vakare įsėdo į traukinį Oksfordo kelyje,
ir nuo tada nieko apie jį nežinome.
Taigi, galvoju, gal jis išlipo čia
ir galbūt užsisakė taksi.
Jis gana neįprastos išvaizdos.
Visiškai plikas, stambus vyras virš 50-ies.
Pamenu.
- Tikrai? - Taip, ramus vakaras.
Prieš kelias dienas, jis buvo paskutinis klientas.
Ačiū Dievui.
Tuomet gal atsimenate, kur jis važiavo?
Atsimenu. Grįžo atgal į Oksfordo kelią.
Tikrai? Taip.
Kaip manote, gal galėčiau pakalbėti su vairuotoju?
Norėčiau sužinoti, kur tiksliai jis išlipo.
Kenis dabar veža keleivį,
bet po to jis pusryčiaus kavinėje už kampo.
- Kenis. Taip. - Taip.
- Labai ačiū. Ačiū. - Nėra už ką, mielasis.
Tai su kuo ten susitinkame?
Jau turėtum prisiminti, Minai.
Aš tai žinau. Aš tik… tikrinu tave.
Su Nevskiu.
Su Nevskio atstovu, kurio vardas rusiškas?
Po velnių, Minai.
Atleisk. Tik…
Jau senokai neteko įsiminti svarbios informacijos, atleisk.
Taip. Paškinas. Arkadijus Paškinas.
Su juo susitiksim.
Jis ir yra Nevskio atstovas, taip?
Vėliau, bet šiandien susitiksim su Paškino apsauga.
- Jie irgi čia surašyti? - Dieve mano.
Gerai.
- Piotras. - Teisingai, taip.
- Kirilas, kuris dirba Paškinui… - Gerai. Taip, suprantu, taip.
- …kuris dirba Nevskiui. Supratai? - Taip.
- Tau padaryti korteles? Gerai. - Ne, ačiū. Viskas gerai.
- Kur eini? - Važiuosiu dviračiu.
O, ne. Liaukis, Minai, nėra laiko.
Aš visus aplenksiu. Viskas gerai. Aš greitai.
Gerai. Tik, žiūrėk, nepavėluok.
Nepavėluosiu pas tą seną Leniną ir Rasputiną. Nesijaudink.
Viską įsiminiau.
Taigi, Selė man pasakė,
kad prieš dvi dienas nuvežėte mano dėdę atgal į Oksfordo kelią.
Prieš dvi dienas į Oksfordo kelią nuvežiau daug žmonių.
Man atrodo, kad jūs tikitės gauti iš manęs pinigų, Keni.
Tai nėra labai visuomeniška, nes mano dėdė serga psichikos liga.
Nemanau, kad tavo dėdė nori, kad jį surastum.
Taigi, nuvežėte jį atgal į Oksfordo kelią.
Be to, nemanau, kad jis - tavo dėdė.
Taip.
Aš nenuvežiau jo į Oksfordo kelią.
Tai kur jį nuvežėte, Keni?
Turi daugiau?
- Kiek man tai kainuos? - Bėda tokia.
Tas tavo dėdė ar kas jis tau yra,
vos įsėdęs į automobilį, nurodė man visai kitą adresą.
Bet jis sumokėjo man už kelią iki Oksfordo kelio ir dar truputį daugiau,
kad jei kas nors apie jį klausinėtų,
aš pasakyčiau, jog nuvežiau jį į Oksfordo kelią.
Tad negaliu sulaužyti susitarimo.
- Nebent… - Nebent sumokėčiau tiek, kiek jis.
O tu greitai įsikerti.
Ir kiek jis sumokėjo?
200.
Du…
Bankomatas štai ten.
Sutarkime 240, gerai?
Dvigubą škotiško ir raudono vyno.
Namų vyno? Turime „Merlot“, „Cabernet“ arba…
Ne. Šūdiniausio. Ač.
Kitą įpilkite čia.
Cikados.
Kodėl paminėjai jas savo ataskaitoje?
Galvojau, kad tai bus mano užslėptas koziris. Bet jos nieko nesudomino.
Noriu sužinoti, ką būtum pasakęs,
jei jie būtų susidomėję.
Būčiau jiems pasakęs, kad nugirdau, ką Popovas planuoja daryti
su cikadomis iš jo paties.
Tu manimi netiki?
Tęsk. Pasakok.
Buvo eilinė darbo diena.
Prieš pat sienos nugriovimą.
Sėdėjau kabinoje, bare.
Ir nugirdau dviejų vyrų pokalbį.
Pirmasis pasakė: „Nenoriu, kad mano cikados būtų pamirštos.
Dabartinis finansavimas ir palaikymas turi tęstis.“
Kitas atsakė, kad bus sunku tą padaryti.
Tada pirmasis paliepė: „Pasakyk jiems, kad Popovas taip sako.“
- Ir viskas? - Taip.
Jie įėjo, pasakė tuos kelis sakinius ir išėjo.
Kaip jis atrodė? Popovas ir jo smogikas.
Jau sakiau. Sėdėjau kabinoje.
- Ir nė nepasukai galvos? - Kalbėjau apie tualeto kabiną.
Nugirdai tą pokalbį šikdamas?
Turbūt.
Nebuvo kažkokia įsimintina patirtis.
Ar atpažinai balsus?
To, kuris greičiausiai buvo Popovas, ne.
Tačiau kito balsas man pasirodė pažįstamas.
Bet nesu įsitikinęs.
Vardas?
Andrejus Černickis.
Ir kaip jis atrodė?
Kaip žudikas.
Jei pamatytum jo akis, net iš toli.
Didžiulis bulius. Didžiulis plikas bulius.
Labas.
- Kaip miela, kad pasirodei. - Renku kilometrus.
- Sakiau, kad pavėluosi. - Liaukis.
- Aš juk laiku, tiesa? - Ne, „laiku“ reiškia 20 min. anksčiau.
- Juk žinai. - Aišku.
Teko vienai atlikti visą apsaugos patikrinimą.
Atleisk.
Taip, rodos, ten jie. Piotras ir Kirilas.
Primink, kas jie tokie?
Nejuokinga.
Gerai.
Tegul jie patys pas mus ateina.
Taigi, kaip suprantame, ponas Paškinas atvyks rytoj.
Dabar jis Niujorke.
Mes palaikysime su jumis ryšį dėl susitikimo saugumo.
Patikrinsite, ar nėra blakių?
Taip. Padarysime tą dieną prieš susitikimą.
Paieškosime blakių, atjungsime kameras ir užantspauduosime kambarį.
Mes palaikysime jums kompaniją.
Nebūtina.
Būtina.
Ką, jūs mumis nepasitikit?
Klausykit, pone…
- Atleiskit, aš… - Harperis. Minas Harperis.
Pasakei kaip: „Bondas. Džeimsas Bondas.“
Visi Anglijos agentai taip prisistato?
Mes - iš Energijos departamento.
Žinoma.
Gerai, gal jau nustokit lygintis, kieno ilgesnis?
- Gerai, nesilyginsim. - Puiku.
Ir kad jau apie tai prakalbom, jokių ginklų.
Ginklų?
Taip, tokių, kokius abu šiandien turit.
Mes neturim.
Galit dalyvauti blakių paieškoje. Bet be ginklų.
Ir po paieškos pristatysite ataskaitą ponui Paškinui į jo viešbutį.
Kurį?
„Ambassador“.
Jūs irgi ten apsistojot?
Kai ponas Paškinas atvyks, prisijungsim prie jo „Ambassador“ viešbutyje, taip.
O dabar?
Kažkokiame „Excelsior“, „Excalibur“. Ar panašiai.
Atleiskit. Sunkiai įsimenu pavadinimus.
Sėkmės važinėti į visus viešbučius Londone, kurie prasideda raide „E“.
Tu man patinki. Esi linksma.
Nepamirškite informuoti, kokiame viešbutyje…
Žinoma. Ar iš čia galima išsikviesti taksi?
Taip. Ten, kampe, yra taksi aikštelė.
Buvo malonu susipažinti.
- Aš jais nepasitikiu. - Ir nereikia.
Tai - žaidimo dalis.
Minai, svarbiausia, kad mes atliktume savo užduotį.
- Ką darai, Minai? - Savo užduotį.
„KUZNECOVO IMPORTAS IR EKSPORTAS“
Atsiprašau!
Aš tave mačiau.
Tu atėjai pirmas, bet tada palikai mane laukti.
Nes žinojau, kad stebi ir lauki,
kad galėtum ateiti vėliau už mane.
Na ir porelė mes. Tiesiog skirti vienas kitam.
Jei šis suolelis išterlios mano paltą, atsiųsiu tau čekį už valymo paslaugas.
Paltus reikia nešti į valyklą?
Taip.
Paltus galima išvalyti, dantis susitaisyti, plaukus išsiplauti.
Suprantu, kad tau tai - naujiena.
Pastaruoju metu turėjau daug reikalų.
Gal kiek ir apsileidau.
Ko tau prireikė iš Nikolajaus Katinskio?
Jis atbėgo pasiskųsti mamytei?
Tikrai jo neskriaudžiau.
Nors nesu tikras, ar visi tie gėrimai, kuriuos nupirkau, jam į naudą.
Kam kalbėt, kam patylėt.
Norėjau, kad jis patikslintų kelis savo ataskaitos punktus.
Tai nutiko prieš beveik 20 metų.
Katinskis nebuvo nuolatinis KGB agentas.
Nepasakė nieko naujo, ko nebūtume žinoję iš kitų patikimų šaltinių.
Laikėme jį tik dėl galimų mainų.
Dikis Bou pasimirė aną vakarą.
Žinau.
Šunys patikrino. Rodos, nutiko tai, kas atrodo, jog nutiko.
Senas girtuoklis pakratė kojas. Pamokanti istorija.
Savo telefone jis paliko žinutę. Cikada.
Jėzau.
Vienintelis buvęs KGB agentas, kalbėjęs apie cikadas, buvo Katinskis.
Cikados buvo nesąmonė.
Būdamas Maskvoje, Katinskis nugirdo pokalbį apie cikadas.
Kad po sienos griūties jas reikia išlaikyti.
Tame pokalbyje dalyvavo Popovas.
Popovas buvo nesąmonė.
Žmogus, kalbėjęs su Popovu,
atitinka aprašą žmogaus, kuris, manau, nužudė Dikį Bou.
Kas?
Galvojau, kad kaip ponas Didžiakiaušis seki žmogžudystės pėdsakais.
Ką veiki prie bankomato? Eisi į striptizo barą?
Kaip mane suradai?
Darbiniai telefonai sekami.
Gerai, kodėl suradai mane?
Iš nuobodulio.
Nes jo emocinis amžius - septyneri.
Sumokėsiu taksi vairuotojui už informaciją.
O jis atskiria patiklius žmones.
Nuostabu. Gerai, iki, Rodi.
Toliau dirbk savo ypatingai svarbų darbą ir šik ant kitų iš labai toli.
Ką norėjai pasakyti?
Pavaryti dar kandžių pastabų.
Antri pusryčiai?
Ilgokai užtrukai.
Taip. Tai kurioje vietoje jį išleidote?
Apšote.
Kas tas „Apšotas“?
Keli šimtai namų, bažnyčia ir baras.
- Taip. Kurioje vietoje Apšote? - Prie bažnyčios.
Jis su kuo nors susitiko?
Bent jau aš nemačiau.
Ar jis įlipo į automobilį? Nuėjo į namą? Ką jis darė?
Kai tik sumokėjo pinigus ir išlipo, jis man tapo nebeįdomus.
Nuvažiuodamas galbūt kažką pamatėt.
Ne.
Kas jis?
Iš kur jis žinojo, kad jo ieškosi?
Jis - mano dėdė.
Aš tvarkausi su 100 000 žmonių, kurie rengiasi užtvindyti miestą
ir vidaus reikalų ministru, norinčiu, kad jie surengtų riaušes,
ir jis galėtų nubausti juos aukščiausiu lygiu.
Man visai nereikia, kad knaisiotumeisi po praeitį.
Tai ne visai praeitis, Diana. Ar ne? Dikis jau pas angelus.
- Kas tau tas Dikis? - Niekas.
Man tas šūdžius nė nepatiko.
Bet esmė ne čia.
Jis buvo agentas, o tai kažką reiškia.
Tik ne tau ar Parko biurokratams.
Bet aš pričiupsiu tą šunsnukį, kuris jį nukneckino.
Ir kaip ketini tą padaryti?
Neturi nei resursų, nei biudžeto, kad vadovautum operacijai iš „Slough House“.
- Ne. Bet tu vieną patvirtinsi. - Kodėl?
Pirmiausia todėl, kad tavo bičiulis Voras ardo mano komandą,
ir aš jaučiu… Kad man turėtų būti atsilyginta.
Ne todėl, kad tiedu, apie kuriuos kalbame, kažko verti,
bet supranti esmę.
Tu išties manai, kad leisiu tau aktyviai dirbti
tik todėl, kad Vebas panaudojo tavo, kaip pats sakai, nieko vertus kuinus?
Man reikia veikiančios priedangos, Diana.
Galėčiau susiveikti pats,
bet užtrukčiau savaitėlę kitą, o man jos reikia dabar.
Man taip pat reikia… pinigų darbo išlaidoms padengti.
Nežinau. Užtektų poros tūkstančių.
Esi man skolinga.
Padarau šitai, ir mes atsiskaitę…
- Žinoma. - …teisingai?
Ant mūsų lapo nebeliks nė dėmelės.
Gal ir tau praverstų išvalyti dėmes iš savo palto?
Rodos, įsėdai į kažkokį paukščio mėšlą.
TRADICINIAI ANGLIŠKI PUSRYČIAI PUSRYČIAI, PIETŪS, VAKARIENĖ
STOTIES KAVINĖ
Čia Kenis iš taksi.
Kai kas pasirodė. Pasakiau, kad prie bažnyčios, kaip liepei.
O dabar atsiųsk man pinigus.
Kam čia skambini, Keni?
Kas tu…
O, šūdas.
Kurių ga…
Nedrįsk, bliamba.
Gerai, Keni,
dabar jau pradedi mane išties nervinti.
Tad ilgai negaiškim.
Arba aš tave dusinsiu, kol neteksi sąmonės,
arba priversiu tave apvemti visą savo mielą taksi.
Arba gali tiesiog imti ir išsižioti.
Geras pasirinkimas.
Esi labai godus žmogus, Keni. Du pusryčiai ir dar šitas.
Taip. Tai gal norėtum pasakyti, kur jį išleidai?
Nuvežiau jį į aerodromą.
Ar tikrai?
Taip.
Gerai.
- Tuomet važiuokime ten. - Šūdas.
Tik nereikia. Pakvėpuok ir viskas.
Viskas tau gerai. Važiuojam.
Taigi, tai numeris to paties vyruko, kurį nuvežei į „Flying Club“?
Nežinau. Aš palikau žinutę.
Jis pasakė, kad jei kas nors pasirodys ir pasidomės Oksfordo kelio istorija,
pasakyčiau, kad išlaipinau jį prie bažnyčios,
ir už tai gausiu pinigų.
Taip. Kiek? Ir kaip jie ruošiasi tau sumokėti?
500 svarų. Per „PayPal“.
Š… Ta sąskaita bus susieta su padirbta tapatybe.
Nebus įmanoma susekti.
Kas tu?
Policininkas?
Nesijaudink. Aš be blogiukas, jei to klausi.
Nieko blogo tau nedarysiu.
Su tuo plikiu, iš kitos pusės, visko gali būti.
- Norėsite ko išgerti, pone? - Ne, nenorės. Ačiū.
Nuvaryti arkliai.
Ir ką sužinojot?
Iš tavęs tai nieko.
- Lengva panaudoti, kai reikia paneigti. - Tave irgi.
Gal reikėtų tave išsiųsti į „Slough House“.
Aš čia dėlioju dėlionę.
Panaudojau nuvarytus arklius jūsų apsaugai. Manau, jums patiks.
Primena gimtadienio vakarėlį-staigmeną.
Nekenčiu staigmenų ir nemėgstu vakarėlių.
Tyrinėjau galimybę suorganizuoti susitikimą
tau su Ilja Nevskiu.
Taip.
Nevskis yra draudžiamųjų sąraše. Turėtum tą žinoti.
Esame susitarę su Maskva.
Mes su juo nedirbsime. Jie jo nenužudys.
Tad, tikiuosi, turi labai svarią priežastį,
jei ketini destabilizuoti tarptautinius santykius.
Mes viską apgalvojome.
Nenorime be reikalo kelti priešiškas nuotaikas dabartiniame režime,
susibičiuliaudami su vienu didžiausiu jų kritiku.
Bet drauge nenorime, kad vieną dieną prezidentas Nevskis paimtų valdžią
ir griežtų dantį ant Britanijos, nes mes jam nepadėjome.
Mes jį apsaugojome nuo turto arešto.
- Turėtų būti už tai dėkingas. - Ir aš žinau, kad jis tą vertina.
Jam tik įdomu, ar galėtume padaryti kažką daugiau dėl pokyčių.
Iš kur žinai?
Mane susirado žmogus,
kuris mane supažindino su Nevskio padėjėju Arkadijumi Paškinu.
- Mes susitiksime šeštadienį. - Kas dar žino?
- Niekas. - Harperis? Gaja?
Jie žino tik tiek, jog yra atsakingi už saugumą.
Tęsk.
Prašysiu nuolat atnaujinti informaciją. Visas smulkmenas, geras ir blogas.
Žinoma.
Ir jei nuvaryti arkliai negerai elgsis, galėsi išsiųsti juos atgal pas Lembą.
Tik tu gali eiti su jais.
Ponia.
Truputį ne tas kainų lygis, sakyčiau.
Nebent parduotume keletą inkstų… Tavo inkstų.
- Esi toks… - Koks?
- Ei. - Taip, kas?
Ar tai dėl to, kad aš nusekiau paskui juos?
Nes jie manęs nepastebėjo.
Ar išsiaiškinai, kur jie išvyko?
Ne. Ne visai.
Tuomet tave būtų užmušę dėl nieko.
Aš važiavau dviračiu.
Bet kokiu atveju, jau sudeginau reikalingą kiekį kalorijų.
- Nejuokinga. Jau nebejuokinga. - Ir nesakau, kad juokinga.
Tūkstančiai žmonių kasdien važinėja Londone. Visų jų neužmuša.
Daugelis iš jų nėra vidutinio amžiaus kvailiai, norintys kažką įrodyti, ar ne?
Šiaip ar taip, įrodžiau, ką norėjau,
nes jie sumurmėjo viešbučio pavadinimą,
mat gyvena barakuose Edgvaro kelyje.
Tu to tiksliai nežinai. Sakei, kad juos pametei.
Gerai, bet netoliese.
Kas tuomet gyvena čia?
Ilja Nevskis. Žiūrėk.
To vyruko, su kuriuo ruošiasi susitikti Voras, bosas.
Tad kol tu išgyvenai savo vidurio gyvenimo krizę,
aš nusprendžiau nudirbti tikrą darbą.
Apsimeskime, kad žiūrime į žemėlapius.
Gal tuomet ten?
- Rodos, reikėjo eiti ten. - Manau, ten.
Nemanau, kad Vorui mūsų reikia čia.
Voras paprašė mūsų pasirūpinti apsauga.
Aš rūpinuosi apsauga. Noriu pažiūrėti, ar jis paranoikas.
Pasirodo, labai.
Dieve, jei tau taip rūpi apsauga,
ir nori slapto susitikimo, ar eitum pas tokį bičą kaip Vebas?
Jį juk stebi, tiesa? Tai nevyksta per įprastus kanalus.
Ką gi. Gal galėtum kitą kartą taip nedingti?
Nedingsiu.
- Kiek dar liko? - Mažiau nei kilometras.
Tai ar tas mūsų vyrukas pasakė dar ką, ar tik davė tau nurodymus?
Klausi, ar pakalbėjome apie orą?
- Taip. - Ne.
- Kokį akcentą jis turėjo? - Nežinau!
- Gal lenkišką. - Taip. Būtent lenkišką?
Ką gi, tuomet gal čekišką.
Jėzau Mari… Yra skirtumas, supranti.
- Aš juk ne ekspertas. - Ne. Tikrai ne.
Taip, tai jis įsėdo į lėktuvą?
Nežinau.
- Ką reiškia, nežinot? - Jis išlipo ir nuėjo į klubą.
- Ar ten su kuo nors susitiko? - Nežinau.
Vėl tas „nežinau“. Labai užknisa.
Su kuo jis susitiko?
Ten stovėjo automobilis. Galėjo būti jo.
Taip. Gal įsidėmėjote automobilio markę ar registracijos numerį?
Nelabai žiūrėjau. Rašinėjau savo damai.
Sakiau jai, kad kitą dieną atsiprašysiu iš darbo dėl ligos, nes mane aplankė sėkmė.
- Taip, tai ar toli tas Apšotas nuo čia? - Gal trys kilometrai į tą pusę.
Gerai.
Ei.
Su mano žmona juk nesiruoši kalbėti?
Kodėl? Ką dar pridarei?
Pasakiau jai, kad gavau mažiau pinigų.
Kelis šimtukus išleidau šunų lenktynėms.
Bet dabar iš tavęs atsigriebiau.
Taip.
Gali likti čia ir vėliau parvežti mane į stotį.
Už dyką.
Rodi. Gali susekti telefono numerį?
Žinoma.
Rodos, sužinojau Dikio žudiko numerį.
Laukiu.
Taip, tai 0700-900-917.
Trūksta skaičiuko.
Pažiūrėk, gal jis įstrigo tavo subinėj?
Ne, nieko netrūksta. Tik… Tai…
Truputį nusitrynę.
Taigi, 07 ir tuomet, taip, čia gali būti vienas arba septyni.
Patikrink abu.
Palik mane ramybėj, ir aš sugrįšiu.
Ar jis pasakė, kieno tai buvo numeris?
- Atleisk, kas tu toks? - Čia Lembo juokeliai. Pimpis.
Rodi, galim greičiau?
- Spėkit, kur yra telefonas. - Estijoje.
Ei.
- Jis Estijoje. - Ką gi.
Mąstau, kaip jis čia atsidūrė. Esu „Flying Club“, Apšote.
Palauk. Aš perskambinsiu.
Keni…
O, šūdas.
Taip, tavo pilvo raumenys labai gražūs.
- Taip manai? - Taip.
Na, ačiū.
Ką nori užsisakyti vakarienei?
Šūdas. Atleisk…
Kas?
Negaliu, nes prižadėjau Lukui, kad nusivesiu jį šįvakar vakarieniauti.
Tu juokauji?
Ne. Juk galiu pasimatyti su sūnumi, ką?
Taip, gali pasimatyti su sūnumi. Nesimaivyk.
Bet mes turime dirbti. Rytoj mūsų laukia blakės.
Žinau. Bet viskas gerai. Viskas bus gerai.
- Sakiau tau. - Ne, nesakei.
Ir aš nenoriu, kad būtų tik gerai. Noriu, kad būtų tobulai.
- Aš tau tikrai sakiau. - Tai kodėl aš neprisimenu?
- Galbūt pamiršai? - Tikrai? Manai, aš linkusi pamiršti?
Tikrai? Žinai, man jau nusibodo ta „Minas viską pamiršta“ nesąmonė.
Ne, atleisk. Tai žiauriai užknisa.
Jau šimtą metų nedariau patikrinimo nuo blakių,
o tu gal nėkart nesi to daręs, mums reikia pasikartoti.
Galvojau, kad jau pasikartojome.
Tik nereikia. Tu tyčia man nesakei, kad ketini išeiti,
kad mes pasimylėtume. Liaukis.
Tu manyje įžvelgi
tokį apskaičiavimo lygį, kokio aš neturiu.
Gerai, žinoma. Taip. Tu kliaujiesi instinktais.
Kaip ir išvažiavai dviračiu,
nes asmens sargybinis neprisiminė, kokiame viešbutyje gyvena.
- Aš elgiausi kaip profesionalas. - Netiesa.
Tu elgeisi kaip pimpis, iš mūsų galėjo atimti užduotį.
Teisingai. Aš nė nežinau, ar noriu tos užduoties.
Nežinau, ar noriu dirbti Vorui.
Tad verčiau liksi „Slough House“ ir dirbsi Lembui?
Labai tau būdinga. Ieškoti lengviausio kelio.
- „Slough House“ nelengva. - Tu daryk, ką nori.
Aš nenoriu baigti savo karjerą „Slough House“.
Ar aš sakiau, kad noriu baigti savo karjerą „Slough House“?
Sakei, kad verčiau liktum ten nei dirbtum Vorui.
Ne, sakiau, nežinau, ar noriu dirbti Vorui.
Nežinau, ką sakiau. Kodėl mes ginčijamės?
Nes tu išeini, nors mes turime dirbti.
Tu truputį juokinga. Aš juk nesusitiksiu su kita moterimi.
- Susitiksiu su sūnumi. - Tarsi galėtum susirasti kitą.
Gerai, atleisk. Nenorėjau taip pasakyti.
- Neturėjau to galvoje. - Klausyk, tu teisi.
Galiu vėliau sugrįžti, ir mes padirbėsime.
Arba gal bus geriau, jei šįvakar liksiu pas save.
- Taip, gerai. Kaip tau geriau. - Taip. Viso.
Rivas sakė, kad jis išskrido iš Apšoto.
Patikrinau įrašus. Tuo laiku ar tomis dienomis tikrai ne.
Išskrido komerciniu reisu.
Turbūt rytiniu skrydžiu. Hitrou oro uostas - arčiausias.
- Žiūrėk savo reikalų, Stendiš. - Atsiprašau?
Aš jį suseksiu. Atsipalaiduok. Tu daryk savo darbus, aš - savo.
Mano darbas - užtikrinti, kad nepritrūktų arbatos ir šiukšlių maišų,
o jau užduočių tai jokių negalėčiau atlikti?
Nenorėjau taip pasakyti.
Po velnių, Ho. Kas susekė Dikio Bou žudiką per stebėjimo kameras?
Tas stebėjimo kameras, kurias aš nulaužiau?
Bet negalėjai iššifruoti, kas parašyta, nes tam reikia mokėti skaityti.
- Ji tą padarė. - Jai pasisekė. Ji - ne agentė.
Ji matė daugybę agentų. Ji žino, ką kalba.
Pirmas skrydis į Estiją
buvo po devynių valandų po to, kai jis išlipo Apšote.
Parodyk visas apsaugos kameras iš visų registracijų į Estiją.
SKAMBINA LUKAS
Sveikas, mielasis. Kur tu?
Tavo mama teisi. Tau tikrai reikia jį pabaigti, tiesa?
Taigi, viskas gerai.
Taip, pasikalbėsim rytoj.
Gerai, aš tave my…
LUIZA
SKAMBINTI LUIZA
ŽEMĖLAPIAI
EDGVARO KELIAS
O tu ilgokai užtrukai.
Taip. Teko paėjėti kelis kilometrus. Labai ačiū.
Šįkart bent jau baigėte valgyti.
- Norėtum. - Nuostabu.
Taigi, ką sužinojai?
Koks ten jo vardas,
Dikio Bou žudikas dabar Estijoje.
Bet prieš išvykdamas jis su kai kuo susitiko Apšote.
- Su kuo? - Dar nežinau,
bet jis tikrai priklauso „Flying Club“.
Ir iš kur visa tai sužinojai?
Jis sumokėjo taksistui, kad jį pridengtų, bet man pavyko jį palaužti.
Sužinojau, kokį numerį jam davė, ir dabar jis Estijoje.
Tai jis tikėjosi, kad jo ieškos.
Ir mėgino paslėpti savo pėdsakus.
Arba norėjo, kad tuos pėdsakus aptiktų.
Kodėl padarėte tokią išvadą?
Nes jei taip greitai susekei pėdsakus,
negali būti, kad juos gerai paslėpė.
Ačiū.
Taigi, jis nužudė Dikį,
ir tai valdžiai nesukėlė jokio įtarimo,
tačiau patraukė mano dėmesį.
Bet tuomet jis sėda į taksi.
Jis galėjo pasiimti automobilį su netikru numeriu
arba, dar geriau, vogtą automobilį.
Labai jau neapdairu.
Kodėl manote, kad jis norėjo patraukti jūsų dėmesį?
Nežinau.
Kartais vienintelis būdas sužinoti, kodėl tau paspendė spąstus
yra įlįsti į juos.
Tikiuosi, turi visus skiepus. Išsiųsiu tave su užduotimi.
Į Estiją?
Nekeliausi į jokią suknistą Estiją.
Grįši atgal į Apšotą.
Sužinosi, su kuo jis kalbėjosi „Flying Club“.
Išsiaiškinsi, ar jie - cikados.
Štai tavo ratai. Drabužius persirengimui rasi bagažinėje.
Štai tavo naujutėlaitė tapatybė, biografija, pinigai ir dosjė.
Tik nepamesk, bliamba.
Teko prisiekti amžiną ištikimybę Dartui Taverner, kad visa tai gaučiau.
Dikio žudiko vardas - Andrejus Černickis?
Jūs jau žinojot.
Taip, žin… Aišku, kad žinojau.
Tuomet kas yra tas Nikolajus Katinskis?
Senas KGB agentas.
Atėjo griuvus sienai.
Jis man pasakė apie Černickį.
Be to, jis išsiskyrė tuo, jog yra vienintelis kitas žmogus,
be amžinatilsį Dikio Bou,
kuris tvirtina matęs Aleksandrą Popovą.
Viskas ten.
JK VAIRUOTOJO PAŽYMĖJIMAS
1. VOLKERIS 2. DŽONATONAS
Kas?
Nuostabu.
Iš Apšoto su meile.
Žinai, terminas „cikada“ buvo naudojamas miegančiam agentui
komunistų sienos pusėje.
Mūsų pusėje juos vadino mirusiais liūtais.
O kodėl dabar?
To nesuprantu. Kam reikėjo tiek ilgai miegoti?
Taip, rusai mėgsta ilgus žaidimus.
Yra pakantūs skausmui ir gali be galo daug paaukoti,
ilgai kaupti pyktį.
Tie šūdžiai niekad nepasiduoda.
Pasidomėk tuo „Flying Club“ verslu, gerai?
Taip, jau pasidomėjau.
Žmogus, kuriam jis priklauso - Dankanas Troperis.
Bet iš giminių jis turi tik senelius.
Taigi, man atrodo, kad tai - klasikinė netikra istorija.
Buvo tokia.
Turiu galvoje, kuo daugiau neaiškumų, tuo viskas įtartiniau.
Nežinau, gal pernelyg įtartina.
- Ką tai išties reiškia? - Gal jis tavęs laukia.
Nagi. Važiuojam.
Nenoriu čia stovėti visą vakarą, bliamba.
- Norite, kad parvežčiau atgal į Londoną? - Ne, ačiū.
Dvi valandas tikrai nesėdėsiu su tavimi viename automobilyje.
Išleisk mane prie stoties.
Gerai.
Šūdas.
Pone Harperi, manau, jog mane sekate, ar taip?
Aš… aš tik…
Tik ką? Pritrūkai laiko sugalvoti istoriją?
Ar jauti, ką laikau prie tavo kaklo?
Rusijoje turime tokią patarlę…
„Žmogus, kuris kaišioja nosį ten, kur nereikia,
paprastai netenka galvos.“
Išvertė Akvilė Katilienė