Varför tar det sån tid att få systemet online igen?
Det finns säkert skäl.
Rätt modlös inställning, va? Vi ska ju föreställa ointagliga.
Jag har tre frågor.
Hur, varför, vad i helvete kommer härnäst? Och inga svar. Huvuden kommer rulla.
Helvete.
Varför en nedräkning?
Den dök just upp. Vi vet inte varför. Inte ett jättebra svar.
Det är inget svar alls.
Finns det inte nån slags anti… antivirusmjukvara
- man kan använda eller kanske en bakdörr? - Jag tror inte att slumpvis uttalade ord
- du läst i nåt mejl kommer att hjälpa. - Tack för det.
Okej, okej, Duncan. Vad sägs om en omstart?
- Vadå, stänga av och sätta på igen? - Nej.
Om inte det funkar. Kan det hjälpa om vi gör det?
Du kan inte stänga av. De kan inte göra nåt nu.
Claude, ska vi ge dem lite plats?
Du borde inte ha lagt in koden hon gav dig.
Du borde aldrig ha låtit henne lämna byggnaden.
Jag försökte stoppa libyska terrorister från att härja i huvudstaden.
Hon ville att du skulle släppa henne.
Vad pratar du om? Hon… Hon var skräckslagen.
Jag fick övertala henne. Jag…
När Ho gav henne tillgång till databasen stal hon din fil, Claude.
Hon lurade dig. Du blev profilerad. Du föll i sexfällan.
Det gjorde vi båda.
Du hade aldrig en chans.
Hon är min kvinnoversion. Därför blev jag kär.
Okej. För- och nackdelar.
Det finns ett sätt att motverka vad de nu har gjort…
Toppen.
- …men inte förrän nedräkningen är över. - Jag skäms å dina vägnar.
- Sir. - Ja?
Libyens ambassadör på linje ett.
Han tog tid på sig. Jag ringde fan för flera timmar sen.
Tack.
- Ambassadören. - Mr Whelan.
Mina uppriktiga ursäkter å den libyska regeringens vägnar.
Jag har just fått veta att en oliktänkande grupp säkerhetsoperatörer
är ansvariga för de hemska händelser
- som hänt de senaste dagarna. - Vi kan säkert lita på
att ni gör ert bästa för att hjälpa oss hitta dem.
Du kan få prata med den av dem nu.
Ursäkta?
Det här är den sårbara unga kvinna du talade med tidigare.
Minns du? Du hade rätt. Jag är starkare än jag trodde,
med styrkereserver jag inte ens visste att jag hade.
Vem fan är du egentligen?
Nån som växte upp i ett land ert arroganta ingripande förstörde.
Ni lämnade oss år av ohyggligheter.
Inget rättfärdigar er slakt av elva personer.
Jag behöver tala med den som bestämmer.
- Gissa vad? Du talar med chefen för MI5. - Ja, jag vet.
Du tjatade om det när jag var en rädd flicka du försökte imponera på.
Sedan dess har vi stängt ner ert datasystem
och förödmjukat ditt ledarskap.
Antar att man kan säga att vi förblindade våra fiender.
Ge Diana Taverner telefonen.
Taverner.
Om ni inte uppfyllt våra krav innan nedräkningen på skärmen tar slut,
kommer den sista punkten i destabiliseringsstrategin…
…den som ni skapade och utsatte så många av era kolonier för…
…att verkställas.
- Vilka är era krav? - Hundra miljoner pund.
Kompensation för åratal av förlorade oljeintäkter
som ska betalas ut till stiftelsen Albion Holding på Caymanöarna.
En spottstyver av det ni är skyldiga oss.
Ring mig när ni har pengarna.
Lugn. Du blir utsläppt när vi fått pengarna.
Hejdå.
De vill ha 100 miljoner innan nedräkningen är över,
annars verkställer de den sista punkten på deras lista.
- Vad är sista punkten på listan? - Attackera en plats för andakt.
Visst. Men det är söndag förmiddag.
Det var som fan. Hur ska vi kunna hitta henne?
BASERAD PÅ BOKEN LONDON RULES AV MICK HERRON
INBLANDNING I LYBISKT INGRIPANDE
Diana.
Vi tappade bort Tara.
- Visste du att hon skulle lura Whelan? - Jag misstänkte det.
Misstankar som bekräftades när jag läste filen.
Hans psykologiska profil skriker "rädda världen-komplex".
Jag borde ha ringt, men jag tänkte att du skulle gilla att se honom
helt och fullt visa vilken jäkla idiot han är.
Har de kommit med några krav än?
Hon ringde just från ambassaden.
Fri lejd och 100 miljoner för förlorade oljeintäkter.
De må ha rätt angående vårt uppförande,
men de roffade åt sig det mesta av oljepengarna
och la resten på att förtrycka sitt folk.
De har kraschat vårt datasystem och gett oss en timme, till kl 10:06.
- Annars attackerar de en andaktsplats. - Söndag morgon.
De har tajmat det väl.
Jag antar att ni blir tvungna att betala.
Ma'am.
Det finns ungefär 2 000 kyrkor i London.
Lägger man till moskéer, synagogor, tempel och religiösa center,
så har vi över 5 000 potentiella måltavlor.
Ja, men muslimer håller inte andakt på söndagar.
Det har jag väl rätt i?
Alltså, jag är…sikh.
Ska vi utgå ifrån att det är kyrkor vi söker?
Högvärdemål. St. Paul, Westminster Abbey.
De har redan beskydd.
Om vi lägger allt krut på St. Paul och de attackerar nån annanstans
ser det ut som om vi försöker skydda sevärdheter och inte folket.
Okej. Vi stänger dem alla.
Och hur får vi folk att undvika Londons alla kyrkor
under de kommande 40 minuterna? Det blir kaos.
- Ring in polisen. - Vi har inte nog beväpnad polis.
- Okej, då tar vi in armén. - På 40 minuter?
Ma'am, finansdepartementet har verifierat
stiftelsen på Caymanöarna dit pengarna ska överföras.
Det är länkat hit.
Jösses. Okej. Ta in honom.
- Redan på väg. - Håll honom ur vägen.
Varför kollar vi kontot pengarna ska sättas in på?
- Vi kommer inte betala. - Jag anser att vi bör ha möjligheten.
Ring premiärministern. Få godkännande.
Vika oss för terror? Det godkänner han aldrig.
Då kan du se fram emot en upprepning av Abbotsfield.
Skicka Ässen till libyska ambassaden.
Slipper vi blodspillan eskorterar vi henne och hennes team till flygplatsen.
Går det annorlunda ska de vara beredda att storma byggnaden.
Borde vi inte, typ, göra saker
som att försöka spåra libyerna eller…eller Roddys flickvän?
Hon är på libyska ambassaden.
- Var operationen sanktionerad? - Nej, det tror jag inte.
Hon tvingade sig in där för att hon vet
att vi inte kan gå in och dra ut henne.
MORFAR
- Är det morfar? - Nej. Ja. Hur visste du det?
Hade det varit viktigt för uppdraget hade du svarat,
och du har inget liv, så det måste vara han.
Hur mår han förresten?
Inte jättebra.
Han hör vad som händer på nyheterna, men han förstår inte riktigt.
- Säg inget. - Om vad?
Om att han börjar bli virrig.
Jag vet att ni haft era duster, men låt det bero.
Han var smartast i byggnaden. Efter mig.
Nu kommer du säga nåt hemskt. Nåt fullkomligt vidrigt om att han
- blivit en skugga av sitt forna jag. - Behövs inte. Du sa det åt mig.
- Det här hjälper inte. - Jag…
- Vad ska vi göra? - Och säg inte "inget".
Det finns inget att göra.
De här killarna är skickliga och jävligt skoningslösa.
Park kan inte skydda varenda kyrka i London.
Då kommer de bli tvungna att betala.
- Och om de inte gör det? - Då blir det massaker.
På nån slumpad kyrka i London?
- Vilken mardröm. - Kanske inte så slumpad.
Jag kommer att tänka på en specifik andaktsplats.
Fast den skulle bara en fullkomlig jävla psykopat välja.
Tror du att han vet vilken?
Helvete.
- Vänta, vart ska de? - Abbotsfield.
Abbots… Abbotsfield har redan attackerats.
Och därför hålls en minnesstund på ett religiöst center inom kort.
Du kan inte säga sån skit och sen sitta där utan att göra nåt.
Jag gör inte inget. Jag skickar mina bästa agenter.
Och dig.
Varför blev jag hitkallad
för att sen tvingas vänta i trappen som personal?
När du kom på besök härom kvällen
nämnde du att en grupp missnöjda libyer vill bli kompenserade
för förlorade oljeintäkter.
I nuläget har vi 25 minuter på oss att betala 100 miljoner
för att stoppa en libysk grupp från att attackera en kyrka.
Jag har ingen vetskap om det.
Landet är extremt splittrat,
och enligt min erfarenhet tar varenda jävel mutor.
De ni förhandlar med kan tillhöra en helt fristående grupp.
Betalningen ska gå till en stiftelse där du är direktör.
Helvetes jävla skit, ja, då är det samma personer.
Jag kommer aldrig göra affärer i Mellanöstern igen. De älskar att pruta,
och har en tendens att bli riktigt jävla galna.
Varför har de dina uppgifter?
Det finns två konton.
Ett för att distribuera pengar när de kommer in, minus min provision.
Fast det kontot är tomt nu.
Och det andra?
De senaste tre åren har de betalat mig en symbolisk avgift.
Nyligen antydde de att jag inte gjorde tillräckligt,
- därav mitt besök hos dig. - Med "symbolisk" menar du…
Allt som allt, några hundra tusen.
Som jag ska deklarera så småningom.
Varför blandar de in mig i det här? Jag hamnar i dålig dager.
Du tog deras pengar utan att göra nåt och de vill visa
vilken korrupt röra det här landet är.
Att få betalt via den före detta inrikesministern
är ett bra sätt att illustrera det.
När det här kommer ut hamnar vi alla i dålig dager.
Premiärministern,
det är nog osannolikt att attacken kan förhindras utan utbetalning.
Nej. Jag är lika besviken som du.
Tolv minuter, sir.
Taverner har inte gett oss nåt val.
Vi fick inte en timme för att stoppa dödandet,
utan för att hitta pengarna. Vi har blivit besegrade.
Vi betalar. Men jag vill ha ditt ord på att attacken blir återkallad.
Och jag vill ha ditt ord på att vi tillåts lämna landet.
Snart anländer bilar för att föra er till RAF, Northolt.
Men fri lejd garanteras bara om du och hela ditt team åker
för att förhindra ytterligare våld.
Och inget av det här får komma ut.
Du känner dig väl rätt förödmjukad?
- Det är inte så trevligt, va? - Går du med på våra villkor?
Jag kallar tillbaka dem, de återvänder till ambassaden inom kort.
Uppstår mer våld kommer männen i bilarna
inte skjutsa er till flygplatsen. De kommer krossa er.
Det blir inget mer våld.
Överföring auktoriserad.
MOTTAGEN ÖVERFÖRING SUMMA: 100 000 000
Jag ser det.
De betalade. Vi lyckades.
Kom tillbaka till ambassaden. De flyger oss härifrån.
Du börjar tro på din egen roll.
Du är rekryt.
Inte den som ger order.
Vad pratar du om? Det är över.
Inte för oss.
Hör på.
Om ni gör nåt mer kommer de att storma byggnaden.
Förbered er.
Betalade de?
Och?
Varför skulle det stoppa oss?
Och det här?
Det här då?
Jag vill att de ska betala med blod,
som blodet jag såg spillas.
De krossade vårt land och återvände hem,
och lämnade oss med krigets fasor. De ska få känna samma fasor.
Då kanske de tänker sig för innan de startar ett krig som de sen överger.
- Vart fan ska du? - Lyssna.
Du väljer din måltavla så väljer jag min.
Tillräckligt många oskyldiga har dött.
Det sista slaget bör falla på dem som orsakade kriget.
Jag tänker bara spilla de skyldigas blod.
Som rättvisa för min familj.
Du då?
Sluta, bror.
Jag förstår inte hur du kan äta nu.
Är det där vegansk?
Nej, jag bad om kött.
Men om det vore kött, skulle det vara rosa.
- Korv har… - Ja, okej.
Om du lämnade den där byggnaden och ville skaka av dig Ässen,
åt vilket håll skulle du gå?
Tror du att Tara tänker försöka fly?
Svara på frågan.
Vänster. Vänster ner i gränden.
Du sa att de skulle få fri lejd ut ur landet om hon avbröt attacken.
Ja, men hon är bara ett barn.
Inte en chans att hon bestämmer.
Hennes män borde ha varit tillbaka redan.
Jag tror inte de kommer tillbaka.
Jag tror hon sitter där inne
och inser att hon aldrig kontrollerade sitt psykopatgäng.
Men du sa att vi skulle betala.
Se vad de här killarna har gjort de senaste dagarna.
Jag tror inte att pengar kommer dämpa deras raseri.
Nu går Ässen in.
Men oskyldiga personer kan ju hamna i korselden.
De löper större risk från vår skjutglada insatsstyrka
än de gör från henne.
Vi kan inte bara sitta här.
- Varsågod. - Vadå?
- Gå och knacka på dörren. - Vad? Jag?
Igår överföll du borgmästaren.
Jag vet inte varför du hetsar upp dig över att knacka på en dörr.
- Igår hade jag inget val. - Skitsnack.
Du får en kick av att vara i fält.
Det påminner dig säkert om känslan du brukade få
när du drack dig redlös.
Och vad gör jag efter att jag knackat på?
Säger åt henne att följa dig. Om hon inte vill bli skjuten i huvudet.
De kommer inte skjuta henne här, obeväpnat på gatan.
Går de in i byggnaden blir situationen en annan.
Och som du sa,
- oskyldiga kan komma till skada. - Jag sa visst det, va?
Så ja. De lägger inte ens märke till en harmlös gammal dam.
Coolt.
- Tyvärr. Ambassaden är stängd. - Jag har en avtalad tid.
- Ma'am, du får inte vara här. - Vem är du?
- Jag är MI5, släpp in mig. - Backa bort från byggnaden, tack.
Släpp in mig annars kommer de beväpnade männen in.
Då förflyttar jag dig.
Exakt hur kan du hjälpa mig?
Du är helt trygg om du sänker vapnet och genast följer med mig.
- Varför ska jag tro dig? - Du har inget val,
stannar du här inne beväpnad kan du bli skadad.
Öppna dörren. Kom igen, öppna.
Uppdatera gisslanlistan. Nån annan gick just in.
- På alerten! - Backa!
- Nej? - Sänk det!
- Sänk vapnet! - Du kunde bara ha följt mig ut.
- Sänk vapnet! - Sen då? Tillbaka till Park?
Varför skulle jag vilja det?
Sänk vapnet!
Jag sa åt er att backa!
- Stå still! - De dödar dig.
- Sänk vapnet! Nu! - Jag skjuter!
Jag skojar fan inte, jag skjuter!
Sänk vapnet!
Déjà vu.
Upp med händerna. På huvudet.
Kom igen nu. Ryck upp dig.
Jag sitter hellre i fängelse än dejtar Roddy Ho.
Fan ta dig!
Lima, golf 5-7 till centralen. Vi har gripit den misstänkta.
Vi kommer in med henne. Klart slut.
Du visste att det skulle gå så där, va?
Ja.
Som jag sa, hon är bara ett barn.
Hon hade aldrig skjutit dig.
Det kändes som om hon hade det.
Kom nu.
Jag bjuder på lemonad.
Så du slappnar av.
Fler kommer dö än i den första attacken.
De kommer alla att dö.
Tiden är nästan ute. Vi måste få ut alla.
Ja, men lugnt. Utan panik.
De kanske redan är där inne klädda som sörjande.
- Så skulle jag göra. - Jag har fortfarande inget vapen.
- Lugn. Vi har våra. - Och hur hjälpte det Gimball?
William Blake skrev de löftesrika orden för över 200 år sedan,
men de inspirerar och ger tröst än idag.
Men för en mer modern vision som kanske kan trösta våra yngre sörjande,
citerar jag Dominic Toretto i Furious 7.
"Att leva i hjärtan vi lämnar efter oss är att inte dö."
Det jag lär mig av båda dessa visa män, må de vara skilda åt av århundraden,
är att även om London inte är "Lunderbart" idag,
kommer det vara "Lunderbart" imorgon om vi kanaliserar…
Okej. Alla ställer sig upp.
Ni måste lämna byggnaden så snabbt som möjligt, tack.
- Vad händer? - Vi är MI5. Jag har inte…
- Kan du visa dem…brickan? - Backa.
Du borde ha börjat med att ta dem åt sidan.
Allihop, information vi erhållit
innebär att ni gör bäst i att genast utrymma.
De som sitter längst bak går först.
Ingen panik. Utrym bara byggnaden lugnt och försiktigt.
Nu, allihop! Kom igen! Jag menar allvar! Ut!
Kom igen, allihop! Snälla!
Vad fan hände med "lugnt"?
Vänta. Vad pågår? Jag hade precis börjat tala.
Jag ber om ursäkt. Jag vet, men ni måste lämna byggnaden.
- Vänta nu. - Vänta. Brinner det?
- Nej. - Varför satte han då igång larmet?
- Bra fråga. - Det är ett säkerhetshot.
- Vi har information om ett hot. - Vad för slags hot?
Libyska agenter kräver regeringen på 100 miljoner pund.
Jag hör dig inte.
Förlåt. Kan nån stänga av den där jävla grejen?
Om mindre än en minut måste vi betala 100 miljoner pund
annars attackeras en plats för andakt,
och vi har skäl att tro att attacken kan ske här. Snälla, tro…
Tack och lov. Hörde du?
Ja. Ni tror att byggnaden kan attackeras.
- Ja, så kan vi gå, snälla? - Ni vet inte säkert?
Underrättelser är aldrig 100%, sir.
Vilken procent ger du den här underrättelsen?
- Är det viktigt? - Jag är borgmästaren.
Om en attack var sannolik, borde jag ha informerats.
MORFAR
Fan. Inte nu.
Det är inte läge att argumentera protokoll.
- Ring Whelan. - Allvarligt, han måste ut nu.
Vi tar dem där ute.
Borgmästaren är kvar. Jag fick aldrig döda honom tidigare.
- Vi tar honom först. - Okej.
Distrahera säkerhetsteamet.
- Vad heter du? - Jag…
- River Cartwright. - River?
Ja.
Claude, jag har River Cartwright här,
som avbrutit minnesstunden med babbel om en libysk attack
- som ingen av mina agenter känner till. - Okej.
Först och främst, jag ber om ursäkt, Zafar. Förlåt.
Du borde ha informerats om situationen,
fast till vårt försvar uppstod situationen väldigt snabbt.
- Ja. - Fanns risk för attack eller ej?
- Det fanns det. - Tyst.
Vi fick ingen underrättelse om att just du var hotad.
Om vi hade fått sån information hade vi självklart…
- Då hade vi ingripit. - Vänta nu,
ni ingrep. Jag står framför ett gäng av era agenter.
Kan du ge mobilen till Cartwright?
Han vill prata med dig.
- Sir. - Vad i helvete gör ni?
Vi trodde attacken skulle ske vid Abbotsfield.
Men vi betalade dem.
Det blir ingen attack. Speciellt inte vid Abbotsfield.
Ut!
Har du nånsin använt en sån där?
Du hade bättre skottvinkel.
Är du okej?
Helvete.
Fan.
- Hur många har du kvar? - Tillräckligt.
Helvete.
Ge honom det han vill ha. Fan, ge det till honom.
Jag vill lämna landet.
- Avtalet gäller än. - Vilket avtal?
Med MI5. Om fri lejd.
Du skojar, va? Du kommer inte få fri lejd.
Du bröt avtalet när du öppnade eld.
- Berätta inte det. - Jag tänker inte ljuga.
Du får gärna ljuga.
Låt mig gå, annars skjuter jag borgmästaren!
- Det kommer inte ske. - Jo, annars skjuter han honom.
Sikta inte på hans hals. Vi vet redan att du inte kan sikta.
Det finns annat att sikta på.
Jag tänker gå härifrån och ta honom med mig.
- Det kan vi inte tillåta. - Jo.
Kan du sluta käfta emot?
Om du slutar trappa upp en redan farlig situation.
- Jag vet vad jag gör. - Vi har en galning
med en gisslan. Låt honom få som han vill.
Och därför kommer du aldrig lämna Slough House.
Helvete. Helvete.
Var… Varifrån kom du?
Jag närmade mig honom väldigt, väldigt tyst.
Ni… Ni låtsades gräla för att skydda honom.
Jag fattar. Jag fattar. Nu fattar jag.
Helvete.
Ja, ja.
Det var okonventionellt, ja.
Men ibland måste man tänka utanför ramarna.
Eller hur?
Ja.
Alla libyer har hittats.
Två sköts vid Abbotsfield och Lamb grep Tara.
Vad gjorde han där?
Jag vet inte, ma'am.
Vi betalar men de attackerar ändå. Vilket jävla skämt.
Du hade inget val.
När de går igenom det här kommer du att rentvås, ma'am.
Londonreglerna kommer ta vid.
Londonreglerna?
Vore du agent, hade du kunnat dem,
Moskvaregler – se dig för. Londonregler – skydda dig själv.
PETER JUDD RINGER
Claude Whelan, Peter Judd.
Det tycks som om vi båda har PR-problem
vis-à-vis vår koppling till förra veckans händelser.
Kan jag föreslå en lösning som gagnar oss båda?
Tjena. Det är jag. River.
Åh, pojken min.
- Mår du bra? - Du är här.
Ja.
Vad glad jag blir.
Jag också.
Förlåt att jag ringde. Igår.
Jag var nog lite svårförstådd.
- Ingen fara. - Inte till nån hjälp.
Ingen fara. Ingen fara.
Vilka var det? Gör ryssarna hyss igen?
Nej…
Det var Libyen.
Libyen.
Det var kaotiskt.
Ja.
Jag tror de ville bringa kaos.
För att kräva oss på pengar.
Det funkade, för att…
Tja, vi betalade dem men de attackerade ändå.
Det ser helt kaotiskt ut,
men om man följer dem ser man metodiken.
- Ja. - Jag gillar att följa individerna.
Libyerna?
Vad?
Bin.
Surriga, burriga bin.
Bin.
Bin har stark arbetsmoral.
Och en gadd i bak.
Det var det jag försökte minnas igår.
Jag blir galen.
- Den oskrivna regeln. - Vilken då?
Destabilisering.
Jo, du förstår, om vi råkade ut för riktigt besvärliga jäklar…
…då attackerade vi när de trodde att det var över.
Använde gadden, kallade vi det.
- Visade vem som bestämmer. - Ja.
Det var i alla fall därför de attackerade.
Vi gjorde inte alltid gott, River.
Förstår du?
Men hade vi inte agerat hade vissa kolonier blivit kommuniststater.
Men ni tog dem alla.
Jag är så glad att du kom.
Du måste berätta vad du önskar dig i födelsedagspresent.
Det är långt kvar, men jag… Jag kan inte gå och handla,
och jag förstår inte datorn du gav mig.
Jag skulle ge dig pengar om jag kunde gå till banken.
Jag måste ringa ett samtal.
Ja, självklart.
Det kommer en gadd.
De var det de gjorde när de attackerade andaktsplatsen.
Så om du inte tänker säga att de blivit satans zombies nu,
ser jag inte vitsen med det här samtalet.
Shirley har ett foto på tre par kängor i den där skåpbilen,
men med föraren så var de väl fyra?
Du och Shirley tog en av dem efter det hos Roddy,
och vi tog två vid Abbotsfield. Då är det en kvar.
- Lamb? - Ja, jag är här.
Ett av hennes skäl att dejta Ho var för att få tag i en fil.
Jag har läst den.
Vem tror du förtjänar ett straff utöver fullkomlig förödmjukelse?
Det där kändes bra.
Ja, nu är jag avdammad.
Dagens stress är försvunnen.
Vet du vad jag ska göra ikväll?
Jag ska fan unna mig.
Öppna en flaska Chalk Hills.
Har du några planer, Jim?
Jim?
Jim, är du…
Fan också.
Fan också. Fan.
Fan.
Ledsen, Jim.
Kom igen, kom igen.
Vad?
SMARTNYCKEL SAKNAS
Var är nycklarna? Var är de jävla nycklarna?
Claude Whelan här.
Vem? Chefen.
- Jag är chefen, din idiot. - Släng iväg den!
Vet du vem jag är?
- Nej. - Jag är nån som har lidit.
För ett tangenttryck du gjorde.
Jag har inte en aning om vad fan du pratar om. Jag…
Zlitan, 2011.
Visst. Okej.
Ni övergav oss åt gangsters och milis, utan att beväpna oss mot dem.
Jag… Jag fick betalt för att ställa prognoser, inget mer. Det är…
Din åsikt som långvarig prognosmakare
var att en investering i Libyen gav dålig avkastning.
För oavsett om Libyen stod eller föll,
påverkade det inte Storbritanniens säkerhet.
Din prognos…
Din prognos blev policy.
Hur ser prognosen ut nu?
Inte jättebra.
Hör på mig.
Du är uppenbarligen upprörd.
Men jag är…
Jag är…
Snälla.
Tänk på min…
- Snälla, tänk på min fru. - Det gör jag.
Hon får känna det jag kände.
- Fast hon får en kropp att begrava. - Hit, Pip!
Jag hittade aldrig min far.
Pip, kom.
Förlåt.
Han är snäll…
Herregud!
Helvete.
Är han död?
Ja, jag kan mitt jobb.
Tack som fan för det.
Fan.
Bra jobbat.
Hur hittade du mig?
Jag gick hem till dig och din fru sa att du joggade här.
- Träffade du min fru? - Ja.
Och vad sa hon?
- Att du joggade här. - Ja.
Ja. Tack ska du ha. Tack.
Japp.
Förresten, kom här. Tack.
Tack, tack så mycket. Det här ska jag inte glömma.
Du vet, jag… Jag behöver en drink.
Detaljer om gårdagens skjutning i Primrose Hill har uppdagats.
Även om polisen inte avslöjat den beväpnade mannens identitet,
anses händelsen inte vara drogrelaterad.
Han väntar på ditt kontor.
Och därför sitter jag här.
Han är chef, Lamb.
Det här är en vinst för Slough House. Vill du irritera honom och förverka den?
Ger du mig karriärrådgivning?
- Jag har gjort jobbet du låtsas göra. - Bara så du vet,
jag räddade hans liv.
- Och? - Det är en möjlighet.
- För vem? - Alla.
Du tror att du ska få komma tillbaka till Park, va?
Åh, gubben.
Du vill inte ha mig här, jag vill inte vara här.
Det passar oss båda.
Du kan sluta när du vill. Det är själva vitsen med Slough House.
Hur kunde du missa det?
Jag tänker inte lämna byrån.
Men jag borde inte sitta på Slough House.
För jag är riktigt jävla skicklig.
Och det vet du.
Det är inte hoppet som dödar en, Cartwright.
Vetskapen om att hoppet dödar en, dödar en.
Beppe, han betalar.
Så jag betalar och du ber honom?
Om tillfälle ges.
Louisa här. Lämna ett meddelande.
Hej. Det… Det är jag.
Jag vet att jag borde ge dig utrymme, men…
Jag har faktiskt ingen annan att ringa.
För det…
Jag kommer också lämna Slough House.
Hej. Jag visste inte att du var här.
- Det gjorde du visst. - Ja, det gjorde jag.
Den där jävla hissen måste lagas.
- Du njuter av det här, va? - Inte direkt.
Men varsågod. Låt höra. Du har väl en plan.
Övar du framför spegeln,
eller är det jobbigt att se dig själv i ögonen?
Ursäkta? Kan du låta bli…
Kan du låta bli att röka, tack? Det är trots allt MI5:s egendom.
Fan ta MI5. Mitt ställe, mina regler.
På tal om det.
Inte längre, dessvärre.
Jaså inte?
Ditt ställe, som du kallar det, finns inte längre.
Hör det förflutna till. Bokstavligen.
Du har motvilligt tillåtits basa för det här kontoret på grund av…
På grund av det du gjort för byrån.
Men du vet, det finns begränsningar. Det finns gränser.
Vi båda vet att du korsat dem båda.
Du minns väl gårdagen? När en ur mitt team räddade ditt liv.
Jag börjar ångra att jag tipsade honom.
- Mitt liv var i fara för att… - Dessutom…
- …en annan av dina agent… - På listan över saker
som Slough House inte har havererat,
vilken jag erkänner är rätt kort i det långa loppet,
står det faktum att jag fångade vår femme fatale
ansvarig för veckans jävla blodbad och kaos
utan att dina hejdukar öppnade eld vid en ambassad.
Men det är väl därför?
Ja, du vill dölja det faktum att hon
viftade med ögonfransarna och du lät henne lämna byggnaden
och förstöra MI5:s stordator i samma veva.
Det är lustigt, jag…
- Jag har ett helt annat narrativ. - Det tror jag säkert. Låt mig gissa.
Judd får behålla provisionen på de 100 miljonerna för att säga…
…att han försökte varna mig om libyerna och Taras koppling till Ho,
men jag agerade inte.
Du skyller allt på Slough House och får behålla ditt jobb.
- Ja? - Schack matt, kompis.
Det verkar som om jag är körd.
Jag ogillar ordet, men ja. Du är körd. Ni är alla helt jävla körda.
Körda. Förutom Cartwright, han verkar ha viss potential,
- och förtjänar en andra chans. - Han gör snart bort sig.
Visst. Jag kan väl gå ut på egen hand?
Förresten, det kommer ett team senare idag för att…
…städa upp här.
Du är verkligen en skamfläck.
Men fläckar går bort.
Kommer det nån mer skit från er två
ska jag se till att säkerhetstjänsten krossar er
och era gudsförgätna karriärer offentligt.
Förlåt, vad var det där?
Vad var vadå?
- Jag råkade höra… - Jaså, det där.
Det var du som hotade en politisk aktör bara timmar innan han dödades.
Jag kan spela upp resten om du vill,
där hans fru talar om att du beter dig som en torsk,
och du utpressar honom gällande hans turkiska far.
Utifall att du hade glömt.
Jag menar, det kan du ha gjort. Du har haft en tuff vecka.
Vet du, jag kanske…
Jag uttalade mig nog i förtid.
När jag sa "schack matt" var det väl snarare "schack"?
Så jag gör mitt drag, och du…
- Vad vill du? - Detsamma som jag alltid vill.
Att bli lämnad helt och fullkomligt jävla i fred.
Okej.
Slough House blir kvar.
- Molly Doran också. - Jag älskar Molly. Molly är kul.
- Det var inte mitt beslut. - Och Ho kommer tillbaka.
Ho? Den mannen är en jävla belastning.
- Absolut inte. - Ho kommer tillbaka.
Han är den enda som kan hantera mitt Deliveroo-konto.
Visst. Om han… Visst, okej. Okej.
Så, vem föreslår du att vi skyller det här på?
Vi skyller på den jävla klåparen som förtjänar att få sparken.
- Du. - Jag?
Nej. Nej. Inte en chans. Nej.
Nej, nej, nej, nej. Jag ska ingenstans.
Men du betalade ändå en eskort som du även råkade nuppa med.
Om du inte har lämnat din tjänst inom en timme,
skickar jag det här till varenda murvel jag känner från när jag drack.
Det kommer skada byrån oerhört, och det vet du.
Som om jag bryr mig.
Se hur byrån har behandlat mig.
Och lämna dörren öppen när du går. Jag gillar korsdrag.
Vi ses säkert igen.
Det betvivlar jag.
Jag går inte till prostituerade.
Hon var inte prostituerad.
Det var hon inte, det… Hon var inte… Jävlar.
Jag förstår inte var alla fått det ifrån.
Hon var… Det var…
Hon var eskort.
Roddy Ho är på väg tillbaka till dig.
Jag kommer inte ta Cartwright.
Det blir bra.
- Jag har lite kort om folk ändå. - Vill du behålla honom?
Man vet aldrig.
Kanske kommer behöva en ny lever.
Hursom, det var jag som räknade ut att Whelan var måltavlan…
Säg inte att du vill komma tillbaka till Park.
Dra åt helvete.
Hur trevligt det än är att prata så håller jag på att byta kontor. Så…
Nu när du är chef hoppas jag
att du inte glömmer fotfolket.
Dörren är alltid öppen om du vill ta en kaffe och snacka lite.
Var det sarkasm jag hörde?
Definitivt.
Jag vill aldrig höra nåt från dig eller nån annan på Park igen.
Det arrangemanget passar oss båda, Jackson.
NÄSTA SÄSONG
Kan ni dra åt helvete?
Kul att se dig med.
Hans pappa stal en fil…
…med Dräggens namn i.
Nu är han död och mina agenter blir jagade.
Slough House är helt utraderat.
Vi existerar inte längre.
Ni har en läcka Julian Assange skulle vara stolt över.
Vår säkerhet…
…i dessa händer.
- Vi börjar få ont om tid. - Vad?
Det är ett blodbad.
- Om du ligger illa till… - Hur vågar du?
- Jag är en sån… - Vem fan tror du du är?
- …som kan förstöra nåns dag. - Vad gör du här?
Affärer.
Ingen är utan ansvar, Diana.
Ingen.
Vi måste tänka på de fem F:en.
Vem fan, vad fan, var fan och varför för fan?
Det var bara fyra.
Fan ta dig. Nummer fem.
Varsågod. Dra åt helvete.
Undertexter: Victoria Heaps