Hvorfor tar det så lang tid å få systemet på nett?
Det er nok årsaker.
Det høres kapitulerende ut. Vi skal jo være usårlige.
Jeg har tre spørsmål.
Hvordan, hvorfor og hva blir det neste? Og ingen svar. Jeg er redd hoder må rulle.
Faen.
- Hvorfor er det en nedtelling? - Vi vet ikke. Ikke det beste svaret.
Det er ikke et svar.
Er det ikke et slags antivirusprogram
du kan bruke, eller en bakdørløsning?
Å slenge ut tilfeldige ord du har sett nederst i e-poster, hjelper ingen.
Takk!
- Ok, Duncan. Hva med en restart? - Mener du å slå det av og på igjen?
Nei!
Med mindre det kan fungere. Ville det hjulpet?
De kan ikke slå det av. De kan ikke gjøre noe.
Claude. Skal vi gi dem albuerom?
Du skulle ikke ha lagt inn koden hun ga deg.
Du skulle ikke latt henne gå herfra.
Jeg prøvde å hindre libyske terrorister i å herje i hovedstaden.
Hun ville at du skulle la henne gå.
Hva mener du? Hun var livredd. Jeg måtte overtale henne.
Da Ho ga henne tilgang til databasen, stjal hun mappen din, Claude.
Hun manipulerte deg. Du ble profilert. Du gikk i honningfella.
Du og jeg. Du var sjanseløs. Hun er en kvinnelig meg. Derfor ble jeg forelsket.
Ok. Gode nyheter og dårlige nyheter.
Vi kan reversere det de har gjort.
- Bra. - Men ikke før nedtellingen stopper.
Jeg er flau på dine vegne.
Sir. Den libyske ambassadøren er på linje en.
Nå gadd han. Jeg ringte for flere timer siden.
Takk.
- Ambassadør. - Mr. Whelan.
Jeg beklager dypt på vegne av den libyske regjeringen.
Jeg har nettopp fått vite at en dissidentgruppe av sikkerhetsagenter
står bak de grusomme hendelsene de siste dagene.
Vi kan sikkert stole på at du gjør ditt beste for å hjelpe oss å finne dem.
- Du kan snakke med en av dem nå. - Hva?
Dette er den sårbare damen du snakket med tidligere.
Du hadde rett. Jeg er sterkere enn jeg trodde.
Med reserver av styrke jeg ikke var klar over.
Hvem er du egentlig?
En som vokste opp i et land som var ødelagt etter deres arrogante inngripen.
Ingenting rettferdiggjør at dere drepte elleve personer.
- Jeg må snakke med en leder. - Du snakker med lederen av MI5.
Det vet jeg.
Det sa du da jeg var en skjelvende jente som du prøvde å imponere.
Etter det har vi krasjet computersystemet deres og ydmyket lederskapet ditt.
Man kan si at vi blindet fienden. La meg snakke med Diana Taverner.
Taverner.
Når nedtellingen stopper… Med mindre dere gir etter for kravene våre,
vil siste punkt i destabiliseringsstrategien…
Den som dere laget og brukte på mange av koloniene deres,
bli satt ut i live.
Hva er kravene?
100 millioner pund. Kompensasjon for mange år med tapte oljeinntekter.
Det skal betales til et fond i Caymanøyene kalt Albion Holdings.
Det er en brøkdel av det dere skylder oss.
Ring meg når du har det.
Slapp av. Du slipper ut når vi får pengene. Ha det.
De vil ha 100 millioner før nedtellingen stopper.
Ellers utfører de den siste aksjonen på listen.
Hva er siste aksjon på listen?
- Angrip et sted for tilbedelse. - Men det er søndag morgen.
Herregud! Hvordan skal vi finne henne?
BASERT PÅ BOKEN LONDONREGLER AV MICK HERRON
WHELAN, CLAUDE MARTIN INVOLVERT I LIBYSK INTERVENSJON
Diana.
Vi mistet Tara. Du skjønte at hun ville lure Whelan.
Jeg hadde mine mistanker. Noe som ble bekreftet da jeg leste mappen hans.
Den psykologiske profilen skriker "pappa-helt-kompleks".
Jeg ville ringt deg, men jeg tenkte at du nøt å se ham
gjøre seg selv til en jævla klovn.
Har de kommet med noen krav?
Hun ringte fra ambassaden. Fritt leide og 100 millioner for tapte oljeinntekter.
De har et poeng om oppførselen vår, men det meste av oljepengene endte i lommer,
og resten gikk til å holde folket undertrykket.
De har krasjet systemene våre og gitt oss en time, altså til 10.06.
- Da angriper de et sted for tilbedelse. - Søndag morgen. Godt tidspunkt.
Dere må vel bare betale.
Ma'am. Det er rundt 2000 kirker i London.
Med moskeer, synagoger, templer og flerreligiøse sentre
er det over 5000 mulige mål.
Ja, men muslimer går ikke i moskeen på søndager.
Stemmer ikke det?
Jeg er sikh.
La oss gå ut fra at det er kirker.
Attraktive mål. St. Paul's og Westminster Abbey.
De har beskyttelse alt.
Hvis vi bruker alt på St. Paul's, og de angriper et annet sted,
vil det virke som vi beskytter landemerker i stedet for folket.
Vi stenger alle.
Hvordan får vi folk til å holde seg unna alle kirker om 40 minutter? Det blir kaos.
- Tilkall London-politiet. - Vi har ikke nok bevæpnet politi.
- Da tilkaller vi hæren. - På 40 minutter?
Vi har fått bekreftet fondet i Caymanøyene pengene skal betales til.
Knyttet til dette firmaet.
Herregud. Hent ham inn.
- Han er på vei. - Hold ham ute av syne.
Hvorfor sjekker vi hvor de vil ha pengene? Vi betaler ikke.
Jeg synes vi skal ha muligheten åpen. Ring statsministeren. Få det klarert.
- Gi etter for terror. Det vil han ikke. - Da står du overfor et nytt Abbotsfield.
Send bikkjene til Libyas ambassade.
Blir det ikke blodsutgytelse, eskorterer vi henne og teamet til flyplassen.
I motsatt fall skal de være klare til å storme bygningen.
Burde vi ikke gjøre noe? Prøve å finne libyerne eller Roddys kjæreste.
- Hun er i den libyske ambassaden. - Var operasjonen statlig godkjent?
Det tviler jeg på. Hun tvang seg inn fordi hun vet
at vi ikke kan gå inn og dra henne ut.
BESTEFAR
- Var det bestefar? - Nei. Jo. Hvordan vet du det?
Hvis det var av operativ relevans, hadde du tatt den.
Og du har ikke noe privatliv.
- Hvordan går det med ham? - Ikke veldig bra.
Han plukker opp det som skjer på nyhetene, men han roter det til.
- Ikke si noe. - Om hva?
Om at han er forvirret. Jeg vet at dere hadde uenigheter, men la det være.
Han var den skarpeste i bygningen. Etter meg.
Og nå sier du noe forferdelig.
Noe sjofelt om at han er en pinlig skygge av seg selv.
- Trengs ikke. Du sa det for meg. - Dette hjelper ikke.
- Hva skal vi gjøre? - Og ikke si ingenting.
Det er ikke noe vi kan gjøre. Disse folka er gode, og de er nådeløse.
Parken kan ikke beskytte alle Londons kirker.
Da blir de nødt til å betale.
- Hva skjer ellers? - Da blir det en massakre.
- I en tilfeldig kirke i London. - Kanskje ikke helt tilfeldig.
Jeg kommer på ett tilbedelsessted.
Men bare en fullstendig psykopat ville tenkt på det.
Tror du han vet hvilket?
Faen.
Hvor skal de?
- Abbotsfield. - Det har vært et angrep der alt.
Som de snart skal markere på et flerreligiøst senter.
Du kan ikke si sånn dritt, og så sitte der og gjøre ingenting.
Jeg gjør ikke ingenting. Jeg sender mine beste agenter.
Og deg.
Hvorfor ble jeg tilkalt hit, og så må jeg vente i trappen som et medlem av staben?
Da du besøkte meg her om kvelden,
nevnte du misfornøyde libyere som vil ha kompensasjon for tapte oljeinntekter.
Nå har vi 25 minutter på oss til å betale 100 millioner
for å hindre at en libysk gruppe angriper en kirke.
Jeg vet ikke noe om dette.
Det er et ekstremt splittet land, og etter min erfaring er enhver jævel der korrupt.
De du har å gjøre med, kan være i en helt annen gruppe.
Betalingen skal til et utenlandsk fond som du er styreleder for.
I så fall dæven steike og helvete. Det er nok de samme.
Jeg skal aldri gjøre forretninger i Midtøsten.
De liker å prute, og de har en tendens til å bli klin gærne.
- Hvorfor har de navnet ditt? - Det er to konti.
En for å distribuere midler til dem når de kommer inn, minus min provisjon.
Det er ingenting i den nå.
Og den andre?
De har betalt meg et symbolsk honorar de siste tre årene.
Nylig antydet de at jeg ikke gjorde nok,
- og jeg besøkte deg. - Og med "symbolsk" mener du…
Et par hundre tusen pund.
Som jeg skal oppgi. Hvorfor drar de meg inn i galskapen? Det tar seg ikke ut.
Du tok imot penger uten å gjøre noe, og de vil vise hvor korrupt dette landet er.
Å ta imot penger gjennom den tidligere innenriksministeren er en god metode.
Når dette kommer ut, vil det ikke ta seg ut for noen av oss.
Statsminister. Jeg er redd vi ikke kan avverge angrepene uten å betale.
Nei. Jeg er like skuffet som deg.
Tolv minutter, sir. Taverner har ikke gitt oss noe valg.
De ga oss ikke en time på å stoppe drepingen, men på å finne pengene.
De har overtaket.
Vi betaler. Men jeg vil ha et løfte om at angrepet avlyses.
Og jeg vil ha et løfte om at vi får forlate landet.
Det kommer snart biler for å kjøre dere til Northolt flybase.
Men fritt leide garanteres bare hvis du og hele gruppen forlater landet,
for å sikre at det ikke blir mer vold.
Og dette skal ikke komme ut.
Jeg antar at du føler deg ydmyket.
Ubehagelig, ikke sant?
Går du med på betingelsene?
Jeg ber dem avslutte og komme tilbake til ambassaden.
Skjer det mer vold, vil mennene i bilene ikke kjøre dere til flyplassen.
De gjør slutt på dere.
Det blir ikke mer vold.
Overføringen er godkjent.
MOTTATT 100 000 000
Jeg ser det.
De betalte. Vi klarte det.
Kom tilbake til ambassaden. De gir oss et fly ut.
Du begynner å tro på rollen din. Du er en rekrutt.
Ikke den som gir ordrene.
Hva snakker du om? Det er over.
Ikke for oss.
Hør her. Gjør dere mer, stormer de bygningen.
Gjør dere klare.
Betalte de?
Hva så? Hvorfor skal det stoppe oss?
Og dette? Hva med dette?
De skal betale med blod, som det blodet jeg så bli spilt.
De smadret landet vårt, så overlot de krigens gru til oss.
De må kjenne på samme gru.
Neste gang tenker de seg om før de starter en krig og drar sin vei.
- Hvor i helvete skal du? - Du velger ditt mål, og jeg velger mitt.
Nok uskyldige har dødd. Angrepet skulle være mot de som forårsaket krigen.
Jeg vil bare spille de skyldiges blod. Som rettferdighet for familien min.
Hva med deg?
Kom igjen, bror.
Hvordan kan du spise nå?
- Er det vegansk? - Jeg ba om kjøtt.
Hvis det var kjøtt, ville det vært rosa.
- Innbakt pølse har… - Ja da.
Hvis du gikk ut av bygningen og prøvde å stikke fra bikkjene…
- …hvilken retning ville du tatt? - Tror du Tara prøver å rømme?
Svar på spørsmålet.
Venstre. Ned det smuget.
Du sa at de får fritt leide ut av landet hvis hun avblåser angrepet.
Hun er bare et barn. Det er umulig at hun er lederen.
Mennene hennes skulle vært her nå.
Jeg tror ikke de kommer tilbake. Jeg tror hun sitter der inne
og nå skjønner at hun aldri hadde kontroll over gjengen med gærninger.
Men du sa at vi betaler.
Se hva disse mennene har gjort de siste par dagene.
Jeg tror ikke at penger vil døyve raseriet deres.
Nå går bikkjene inn.
Men uskyldige folk kan komme i kryssilden.
Våre skyteglade muskelbunter er farligere for dem enn hun er.
Vi kan ikke bare sitte her.
- Så gå, da. - Hva?
- Gå og bank på døren. - Jeg?
I går angrep du ordføreren.
Hvorfor blir du hysterisk over å skulle banke på en dør?
- I går hadde jeg ikke noe valg. - Tøv! Du nyter å være i begivenhetene.
Det minner vel om lykksaligheten du følte når du var full som en alke.
Hva med etter at jeg har banket på?
Be henne bli med deg. Med mindre hun vil bli skutt i hodet.
De skyter henne ikke her ute, ubevæpnet på gata.
Det er noe annet hvis de går inn.
- Og som du sa, uskyldige kan bli skadet. - Jeg sa visst det.
Bra. De legger ikke merke til en harmløs gammel dame.
Bra.
- Beklager. Ambassaden er stengt. - Jeg har en avtale.
- Du har ikke lov til å være her. - Hvem er det?
- Jeg er fra MI5. Slipp meg inn. - Gå bort fra bygningen.
Ellers kommer bevæpnede menn inn.
Da må jeg fjerne deg.
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Du er trygg hvis du legger ned våpenet og blir med meg.
- Hvorfor skulle jeg tro deg? - Du er nødt.
Blir du her, kan du bli skadet.
Åpne døren, da. Åpne!
Oppdater gissellisten. En person til gikk inn.
- Se opp! - Unna!
- Nei? - Ned!
- Slipp våpenet! - Du kunne bare ha gått ut med meg.
- Slipp våpenet! - Og tilbake til Parken?
Hvorfor skulle jeg ville det? Hold dere unna, sa jeg!
- Bli stående! - De dreper deg.
- Jeg tuller ikke. Jeg skyter! - Slipp våpenet!
Déjà vu.
Opp med hendene. På hodet.
Opp med haka. Jeg ville valgt fengsel heller enn å date Roddy Ho.
Dra til helvete!
Lima, golf 5-7. Vi har pågrepet mistenkte. Vi kommer med henne nå. Over.
- Du visste at det kom til å skje. - Ja.
Og hun er bare et barn. Hun hadde ikke skutt deg.
Det føltes ikke sånn.
Kom igjen.
Jeg spanderer en limonade.
Det tar brodden av det.
Flere kommer til å dø enn første gang.
Alle skal dø.
Tiden er nesten ute. Vi må få dem ut.
Men rolig. Vi vil ikke ha panikk.
De kan være inne alt kledd som sørgende. Det ville jeg gjort.
- Jeg har fortsatt ikke våpen. - Slapp av. Vi har våre.
Hvordan gikk det med Gimball?
William Blake skrev disse ordene for over 200 år siden,
men de inspirerer og trøster fortsatt.
Men for mer moderne visdom som kanskje kan gi trøst til yngre sørgende
siterer jeg Dominic Toretto i Furious 7.
"De sier at å leve i hjertet til de vi etterlater, er ikke å dø."
Lærdommen jeg finner hos begge de kloke mennene,
selv om det er århundrer mellom dem,
er at selv om London ikke er vid-londerlig i dag,
vil den bli vid-londerlig i morgen hvis…
Alle må reise seg.
Dere må forlate bygningen så raskt som mulig.
- Hva er dette. - Vi er fra MI5.
- Vis dem ID-kortet ditt - Du skulle ha snakket med dem først.
Alle sammen, vi har fått opplysninger som betyr at dere bør forlate stedet.
- De bakerste først. - Ingen grunn til panikk. Gå rolig ut.
Alle sammen. Kom igjen! Jeg mener det. Nå! Ut!
Kom igjen!
Hva skjedde med "rolig"?
Jeg hadde så vidt begynt på minnetalen.
Jeg beklager, men du må forlate bygningen nå.
- Greit. - Er det brann?
- Nei. - Hvorfor utløste han alarmen?
- Godt spørsmål. - Det er en trussel.
- Vi har en sikkerhetstrussel. - Hva da?
En libysk gruppe presser regjeringen for 100 millioner pund.
- Kan ikke høre deg. - Kan noen slå av den jævla greia?
Om under ett minutt må de betale 100 millioner,
ellers blir et sted for tilbedelse angrepet.
Vi har grunn til å tro at det kan være her.
Hørte du det?
Dere tror dette stedet kan bli angrepet.
- Ja. Så gå ut nå. - Dere er ikke sikre.
Etterretning er aldri 100 prosent sikker.
Hvor høy prosent gir du dette? Jeg er ordfører i London.
Hvis et angrep er sannsynlig, skulle jeg blitt informert.
BESTEFAR
Ikke nå.
Dette er ikke tidspunktet for å krangle.
- Ring Whelan. - Han må gå nå.
Vi kan ta dem ute.
Ordføreren er her fortsatt. Jeg ble snytt for å drepe ham sist.
- Vi tar ham først. - Ok.
Distraher vaktene.
Hva heter du?
- River Cartwright. - River?
Ja.
River Cartwright brautet seg inn og bablet om et libysk angrep
- som agentene mine ikke har hørt om. - Greit.
Først av alt beklager jeg det, Zafar. Beklager.
Du skulle ha fått informasjon om det,
men til vårt forsvar har situasjonen utviklet seg raskt.
- Ja. - Var det et mulig angrep her?
Ja, det var det.
Vi hadde ingen informasjon om at nettopp du var truet.
Hadde vi hatt det, ville vi ha grepet inn.
Dere grep inn. Det er masse agenter her.
Kan jeg få snakke med Cartwright?
Vil snakke med deg.
- Sir. - Hva i helvete er det du gjør?
- Vi trodde de ville angripe Abbotsfield. - Vi har betalt dem.
Det blir ikke noe angrep. Så visst ikke i Abbotsfield.
Ut!
- Har du brukt en sånn før? - Du hadde bedre vinkel.
Alt bra med deg?
Faen.
- Hvor mange har du igjen? - Nok.
Faen.
- Bare gi ham det han vil - Jeg vil ut av landet.
Avtalen gjelder fortsatt. Med MI5. Fritt leide.
Kødder du? Du får ikke fritt leide. Du brøt avtalen da du begynte å skyte.
- Ikke fortell ham det. - Jeg vil ikke lyve.
- Du bør heller lyve. - La meg gå, ellers skyter jeg ordføreren.
- Skjer ikke. - Jo, ellers skyter han ham.
Ikke sikt på halsen. Vi har fastslått at du skyter dårlig.
- Det er andre deler å sikte på. - Jeg går ut, og jeg tar ham med.
- Det kan du ikke. - Jo da.
Kan du slutte å motsi meg?
Hvis du slutter å eskalere en farlig situasjon.
- Jeg vet hva jeg gjør. - Han er gal. La ham gjøre som han vil.
Det er derfor du aldri kommer ut av Slough House.
Pokker. Faen.
Hvor kom du fra?
Jeg gikk mot ham veldig stille.
Dere to startet en krangel for å ta oppmerksomheten fra ham.
Nå skjønner jeg det.
Faen.
Ja.
Det er uortodoks, ja.
Men man må bare være kreativ iblant. Ikke sant?
Ja.
Vi har oversikt over libyerne. To ble skutt i Abbotsfield, og Lamb pågrep Tara.
- Hva gjorde han der? - Jeg vet ikke.
- Vi betaler, og de angriper likevel. - Du hadde ikke noe valg.
Når de gransker dette, vil du være plettfri, ma'am.
- Londonreglene blir iverksatt. - Londonreglene?
Alle i Tjenesten vet det.
Moskva-regler, se deg for. London-regler, redd ditt eget skinn.
Claude Whelan, Peter Judd.
Det virker som vi begge har et PR-problem knyttet til hendelser den siste uken.
Kan jeg foreslå en løsning til gjensidig nytte?
- Hei. Det er meg. Det er River. - Gutten min.
- Går det bra? - Du er her.
Ja.
- Jeg er så glad. - Jeg også. Ja.
Jeg er lei for den telefonsamtalen i går kveld.
Det var ikke fornuft i det jeg sa.
- Det går bra. - Det hjalp deg ikke.
Det går bra.
Var det russerne som drev med kjeltringstreker?
Nei. Det var Libya.
Libya.
For et kaos.
Ja.
Jeg tror det var det de ville understreke. For å presse oss for penger.
Og det fungerte. For vi betalte dem, men de angrep likevel.
Det ser ut som det reneste kaos, men hvis du følger med, ser du at det er orden.
- Ja. - Jeg liker å følge med dem individuelt.
Libyere?
Hva?
Bier.
Travle bier.
- Bier. - De har god arbeidsetikk.
Et siste stikk.
Det var det jeg prøvde å huske i går.
Jeg begynner å bli bløt.
- Den uskrevne regelen. - Hva da?
Destabilisering.
Hvis vi hadde å gjøre med noen veldig vanskelige rakkere,
slo vi til når de trodde det var over.
Det kalte vi for siste stikk.
- La dem vite hvem som er sjefen. - Ja.
Det var derfor de angrep likevel. Ja.
Vi viste oss ikke alltid fra vår beste side, River.
Men noen av koloniene ville blitt kommunister om vi lot dem være i fred.
Men dere tok dem alle.
Jeg er så glad for at du kom. Fortell hva du vil ha til bursdagen.
Det er lenge til, men jeg kan ikke dra til butikkene.
Og jeg får ikke til PC-en. Jeg ville gitt deg penger om jeg kom meg i banken.
Jeg må ta en telefon.
Ja, selvsagt.
Det blir et siste stikk.
Det gjorde de da de angrep det flerreligiøse senteret.
Så med mindre de er zombier, ser jeg ikke noe poeng ved denne samtalen.
Shirley har et bilde av tre par støvler i kassebilen.
Det er fire menn inkludert sjåføren.
Du og Shirley tok en av dem etter Roddy, og vi tok to i Abbotsfield.
Det er en igjen.
- Lamb? - Ja, jeg er her.
En av grunnene til å date Ho var å få en fil.
Jeg har lest den.
Hvem synes du fortjener en straff verre enn ren ydmykelse?
Det var ganske bra.
Fikk ristet av meg støvet.
Fjernet dagens stress.
Og vet du hva jeg skal gjøre i kveld?
Jeg skal unne meg noe. Åpne en flaske Chalk Hills.
Har du noen planer, Jim?
Jim?
Jim, er du…
Faen.
Å, faen. Faen.
Faen.
Beklager, Jim.
Kom igjen.
Hva?
NØKKEL IKKE FUNNET
Hvor er nøklene? Hvor er de jævla nøklene?
Dette er Claude Whelan.
Hvem? Generaldirektøren!
- Jeg er generaldirektøren, din gjøk! - Kast den.
Vet du hvem jeg er?
- Nei. - Jeg er en som har lidd.
På grunn av et tastetrykk fra deg.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Zlitan, 2011.
Ja visst.
Du overlot oss til gangstere og milits, uten å bevæpne oss mot dem.
Jeg ble bare betalt for å gi min oppfatning.
Din langsiktige oppfatning
var at investering i Libya hadde liten verdi.
For uansett om landet sto eller falt,
påvirket det ikke Storbritannias sikkerhet.
Din oppfatning…
Din oppfatning ble politikk.
Hvordan ser oppfatningen ut nå?
Ikke bra.
Hør på meg.
Du er åpenbart oppskaket.
Men jeg…
Jeg… Vær så snill.
- Bare tenk på… Tenk på kona mi. - Det gjør jeg.
- Hun får i det minste et lik å begrave. - Kom tilbake, Pip!
- Jeg fant ikke faren min. - Kom, Pip.
Beklager. Han er veldig snill…
Herregud!
Faen.
Er han død?
- Ja, jeg kan jobben min. - Gudskjelov.
Faen.
Godt jobbet.
Hvordan fant du meg?
Jeg dro hjem til deg. Kona di sa at du skulle løpe her.
- Møtte du kona mi? - Ja.
Hva sa hun?
- At du skulle løpe her. - Ja.
Hør her. Takk. Tusen takk.
Ja.
Kom hit. Takk.
Tusen, tusen takk.
Jeg skal ikke glemme dette. Jeg trenger virkelig en drink.
Flere detaljer har kommet fram om skytingen på Primrose Hill.
Skytterens navn er ikke offentliggjort, men hendelsen er ikke narkotikarelatert.
- Han venter på kontoret ditt. - Det er derfor jeg er her.
Han er generaldirektøren.
Og det er en stor seier for Slough House. Vil du irritere ham?
Gir du meg karriereråd? Jeg har gjort den jobben du leker.
Jeg sier bare at jeg reddet livet hans.
- Så? - Det er en mulighet.
- For hvem? - Alle.
Du tror visst at du kommer tilbake til Parken.
Velsigne deg.
Du vil ikke ha meg her, og jeg vil ikke være her. Passer oss begge.
Du kan dra når du vil. Det er poenget med Slough House.
Fikk du ikke det med deg?
Jeg slutter ikke i Tjenesten. Men jeg skulle ikke vært i Slough House.
For jeg er jævlig god.
Og det vet du.
Det er ikke håpet som kverker deg, Cartwright.
Det er å vite at det er håpet som kverker deg som kverker deg.
Beppe, han betaler.
Jeg tar regningen, og du spør ham?
Hvis det blir nevnt.
Louisa her. Legg igjen beskjed.
Hei. Det er meg.
Jeg vet at jeg skulle gi deg rom.
Men jeg har ingen andre å ringe.
For det… Det ser ut til at jeg også forlater Slough House.
Hei. Jeg visste ikke at du var her.
- Jo, det gjorde du. - Ja, det gjorde jeg.
Vi må få heisen reparert.
- Nyter du dette? - Ikke veldig.
Men sett i gang. Gjør det du skal. Du vet vel hva du skal si.
Har du øvd foran speilet, eller er det vanskelig å se deg selv i øynene?
Kan du la være? Kan du la være å gjøre det her?
Det er tross alt MI5s eiendom.
Faen ta MI5. Min sjappe, mine regler.
Ja, angående det.
- Ikke nå lenger, er jeg redd. - Ikke det?
Sjappa di, som du kaller det, fins ikke lenger.
Hører fortiden til.
Du har visst fått lov til å drive dette stedet, meget motvillig,
på grunn av… På grunn av det du har gjort for Tjenesten.
Men du vet at det er grenser. Det er streker.
Du har gått over begge.
Du husker vel i går? Da en i teamet mitt reddet livet ditt.
Jeg begynner å angre på at jeg tipset ham.
Livet mitt var i fare
- fordi en annen i teamet ditt… - Enda en ting vi ikke føkka til,
som jeg innrømmer at er en småting i det hele,
er at jeg fakket femme fatalen som sto bak ukens blodbad og kaos
uten at bøllene dine pepret løs inne i ambassaden.
Men det er vel derfor.
Du vil skjule at hun blafret med vippene, og så lot du henne gå ut av bygningen
og kødde til MI5s mainframe samtidig.
Det er artig. Jeg… Jeg har et helt annet narrativ.
Ja, det har du sikkert.
La meg gjette.
Judd får beholde provisjonen på de 100 millionene mot å si
at han prøvde å advare meg om libyerne og Taras forbindelse til Ho,
og jeg gjorde ingenting.
Du gir Slough House skylden, og du får beholde jobben.
Ja?
Sjakkmatt, kompis.
Ser ut til at jeg er føkka.
Jeg liker ikke å bruke det ordet, men ja, du er føkka.
Fullstendig føkka.
Føkka. Bortsett fra Cartwright. Han er lovende
- og fortjener en ny sjanse. - Han kødder det til.
Jeg finner veien ut selv.
Forresten, du. Det kommer et team senere i dag
for å rydde opp her.
Det blir litt av en flekk etter deg. Men den forsvinner.
Kommer det mer dritt fra noen av dere,
skal jeg sørge for at etterretningstjenesten knuser dere
og det gyselige levebrødet deres offentlig.
Hva var det?
Hva var hva?
- Det… Jeg overhørte… - Å, det.
Ja. Det var deg som truet en politiker noen timer før han ble drept.
Jeg kan spille av resten om du vil.
Der kona hans snakker om din sugerdaddy-oppførsel,
og du presser ham på grunn av hans tyrkiske far.
I tilfelle du har glemt det.
Det kan du ha gjort. Du har hatt en travel uke.
Vet du hva? Jeg…
Jeg snakket visst litt for tidlig.
Da jeg sa "sjakkmatt", mente jeg bare "sjakk".
Jeg gjør et trekk, og du gjør et trekk…
Hva vil du?
Det jeg alltid vil.
Å få være fullstendig i fred.
Greit.
Slough House blir.
- Det samme gjør Molly Doran. - Jeg liker Molly. Hun er artig.
- Jeg bestemte ikke det. - Og Ho kommer tilbake.
Ho? Mannen er en katastrofe.
- Overhodet ikke. - Ho kommer tilbake.
Han er den eneste som forstår seg på matleveransene mine.
Greit. Hvis han… Greit.
Så da… Hvem foreslår du at vi skyver ansvaret på?
Vi skyver det på den jævla fyren som fortjener å gå.
- Deg. - Meg?
Nei. Nei. Ikke tale om.
Nei. Jeg går ikke noe sted.
Men du betalte et ludder, som du også lå med.
Hvis du ikke er ute av kontoret ditt før det har gått en time,
sender jeg dette til alle bladsmørere jeg kjenner fra tiden som dranker.
Det vil gjøre ubeskrivelig skade på Tjenesten.
Som om jeg bryr meg. Se hva Tjenesten har gjort for meg.
La døren stå åpen når du går.
Jeg liker gjennomtrekk.
Vi møtes sikkert igjen.
Det tviler jeg på.
Jeg bruker ikke prostituerte.
Hun var ikke prostituert. Hun…
Hun var ikke det… Faen.
Jeg vet ikke hvor folk har det fra. Hun var… Det…
Hun var en eskorte.
Roddy Ho er på vei tilbake til deg. Jeg tar ikke Cartwright.
Det er greit. Jeg har litt få folk uansett.
Vil du beholde ham?
Man kan aldri vite. Kanskje jeg trenger en ny lever.
Uansett, det var jeg som skjønte at Whelan var målet.
Ikke si at du vil tilbake til Parken.
Ikke faen.
Trivelig å prate, men jeg driver og flytter kontor, så…
Jeg håper at nå som du er generaldirektør, glemmer du ikke småfolket.
Døren er alltid åpen for en kaffekopp og en prat.
- Hører jeg et hint av sarkasme? - Absolutt.
Jeg vil aldri høre fra deg eller noen andre i Parken igjen.
En ordning som passer oss begge, Jackson.
NESTE SESONG
Dra til helvete.
Hyggelig å se deg også.
Faren hans stjal en mappe…
…med de sløve hestenes navn i.
Nå er han død, og agentene mine blir jaktet på.
Slough House er fullstendig forsvunnet.
Vi eksisterer ikke lenger.
Du har en lekkasje som Julian Assange ville vært stolt av.
Vår trygghet…
…i disse hendene.
- Tiden løper ut. - Hva?
Det er et blodbad.
- Hvis du er i trøbbel… - Hvordan våger du?
Jeg er en person som kan ødelegge dagen for andre.
Hva gjør du her?
Forretninger.
Ingen er hevet over loven.
Ingen.
Vi må finne ut av de fem F-ene.
Hvem faen, hva faen, hvor faen og hvorfor faen.
Det var fire.
Dra faen i vold. Det er fem.
Kom igjen. Dra faen i vold.
Tekst: Evy Hvidsten