Можете встати?
Спробуйте встати.
Підводьтеся повільно, руки на видноті.
Вас проведуть до парамедиків.
Дякую, Еммо.
Що сталося? Ми втратили і вас, і супровід.
- Алло. - На колону напали. Убили чотирьох Псів.
Скільки нападників?
Один.
Один? Один убив чотирьох Псів?
Так, мем.
Хто він?
Не знаю.
він був на фото, яке я надіслала Ґіті.
Так, я його бачила.
- Я надіслала фото, бо... - Хто з них?
Хто саме з них?
Молодший.
Де ти взяла фото?
У Картрайта. Він знайшов його у Франції.
Дай мені його.
Не можу. Його викрали.
Знайди медика. Нехай тебе оглянуть.
Це вільне тіло з фото.
Він викрав Картрайта.
Такий напад заради Картрайта?
- Ми не знаємо. - А на що це схоже?
Господи. Він убив чотирьох наших і пішов з Картрайтом.
Що тут думати?
Розширити пошук по камерах спостереження.
Хочу знати, де вони,
і побачити підозрюваного в мішку, а Картрайта в камері допиту.
Ігноруйте наказ. Вибач. Власне...
у Картрайта теж стріляти на ураження.
- Тут я віддаю накази... - Вибач.
Беру оперативний контроль на себе.
Стріляти на ураження в Рівера Картрайта.
Що? Працюйте. Дякую.
Господи.
Що ти витворяєш?
Кожен з цих вільних тіл
виявився маніяком-убивцею.
Не ризикуймо. Ми знаємо, на що вони здатні.
- Ми втратили чотирьох! - І ти хочеш убити ще одного?
Ми не знаємо, чи він іще наш.
Клоде, це неправильно.
Якщо я помилюся, загине один. Якщо помилишся ти,
боюся й уявити, скільки буде жертв.
Тому я вирішив так.
Вилазь.
Привіт, тату.
Привіт, сину.
ЗА КНИЖКОЮ МІКА ГЕРРОНА
КУЛЬГАВІ КОНІ
То...
коли ти зрозумів?
Побачив картину на стіні в Лес-Арб.
Вона була дуже схожа на малюнки на листівках,
які мати присилала мені до дня народження на сім, вісім і дев'ять років.
Після того їх не було.
Я зрозумів, що вона там бувала.
Але не збагнув чому.
Через мене.
Точно. Так.
Ви були закохані?
Вона була.
Авжеж.
А ти що?
Використав її, щоб наплодити приватну армію?
Я використав її, щоб отримати ресурси й забезпечення.
Що це значить?
Раджу запитати в діда.
Що ти хочеш від мене?
Що ти від мене чекаєш?
Подумав, що пора налагодити контакт.
Точно.
Хотів перевірити, чи ти задоволений своїм життям.
Задоволений життям? Яке ти пробував обірвати у Франції?
Ой, та ну. Не сприймай особисто.
Я палив мости.
А ти мені перебив.
Якби той придурок Віктор у мене не стріляв,
то ми б ще тоді все обговорили.
Я не хочу говорити.
Нічого з тобою не хочу.
- Тільки, щоб тебе посадили. - Мене ще треба впіймати.
А ти мені не рівня.
Але міг би стати.
Я пропоную тобі роботу.
- Роботу? - Ага.
У мене вже є робота...
- а ти довбаний маніяк. - Ти застряг.
Тебе не цінують.
- Он як? - Але я бачу потенціал.
Ти добре впорався в Сент-Панкрасі.
То ти там був?
Ага.
Надіявся зустрітися раніше.
Ти втік від трьох агентів.
У тебе швидка реакція,
але тобі треба навчитися мислити контрінтуїтивно.
Коли ти мішень – атакуй. Коли тебе переслідують – лишайся на місці.
Коли тобі подають руку – покажи кулак.
Я ніби прийшов на виступ TED.
У тобі стільки негативу.
Що тобі про мене розказувала мати?
Що ти покинув її вагітну.
А тоді ти загинув у ДТП.
І от я тут. Мені жаль, що вона тобі брехала.
- Я її прощаю. - Он як?
Так.
І мені жаль, що твоїм взірцем для наслідування став дід.
Старий хрін тримав тебе як домашню тваринку.
Скажу відверто і надіюся, що тебе це не шокує,
але я не шкодую про те, що з мене не виростили дитину-солдата.
Це чудовий спосіб гарантувати вірність.
Починаєш підготовку замолоду й отримуєш непереможний загін.
Аж поки хтось не божеволіє і не підриває торговий центр.
- Ага. - Ага.
Ів не оголошував війни Заходу.
Він оголошував війну тобі.
Так. Якби Ів не вмер,
я б сам його вбив через те, як той усе запоров.
Ти вчив Іва бути вбивцею з колиски.
Не думаєш, що тому він і звихнувся?
Дехто не витримує тиску.
А ти витримав би.
Луїза.
У тебе, одначе, проблеми з концентрацією уваги.
Я намагаюся поспілкуватися з сином,
а він під столом грається телефоном.
Дай сюди.
Кому дзвонив?
Службі опіки.
Гарно.
Ну...
Надіюся, ти до цієї людини не дуже прив'язався.
Будуть іще сходи.
Отак.
- Я приготую чай. - Чайник щойно закипів.
- Я сама. - Усе гаразд. Я...
Девіде.
- Ви хто? - Мойра Треґоріан.
Ми перетиналися в Парку, коли я лише починала.
Я заварю вам чаю,
і ви собі влаштуєтеся в її кабінеті.
Я тут більше не працюю.
І я скоро не буду. Вернуся на своє місце.
Де містер Лемб?
Пішов до Чапмена. Перевірити, чи той у порядку.
Сем хотів би знати, що Девід у безпеці.
У Сема зараз більші турботи.
Він його помічник.
- Знаю. - Кетрін, ти мені...
Добрий день. Ти мені дзвонила?
Мій телефон у Рівера.
- Рівер. Де він? - Чорт.
- Передзвони. - Де він?
- Знову вимкнув. - Що...
Попрошу Го його відстежити.
Так. Девіде...
сюди.
Глянь. І поклич інших, вони хочуть це бачити.
- Вистеж телефон Кетрін. - Вона нагорі.
Народ, у мене тут повтор бойовика!
Телефон Кетрін у Рівера. Він подзвонив і відключив його.
Я дізнаюся, звідки він дзвонив,
- але потрібен час. - Що?
На колону Рівера напав твій улюблений псих.
Що за чорт?
Убив двох Псів.
А тоді викрав Рівера,
а це значить, що Парк дав наказ стріляти на ураження.
Господи. Де це?
На Ґрешем-стріт.
З'ясуй, куди він його повіз.
- Ти куди? - Я ненадовго.
Ми тут фактично беззахисні.
- Тому я і йду. - Щоб не бути мішенню?
Я, до речі, знову вільний.
- Що? - Для сексу.
Виявилося, що Кім не існує.
Є хоч щось, що тобі соромно сказати вголос?
А ти швидко. Приніс іще щось?
Верни мені пістолет.
На, тут три куски.
О ні. Я купив його за три,
- а продаю за п'ять. - Нема п'яти.
- Я приніс лише три. - Знижок не даю.
Я принесу його завтра назад.
- Я що, бібліотека зброї? - Прошу відкласти продаж.
- Але продаж уже завершено. - То скасуй. Не будь козлом.
Я працюю за простим бізнес-принципом.
Продаю речі дорожче, ніж купив.
Ти точно вже з таким стикався.
Стандартна практика.
І де ж мені добути ще два куски?
По сусідству є букмекер.
А тепер пензлюй.
Гей.
Ви були під квартирою Кетрін Стендіш.
Так. Вибачте за це.
- Чому Парк наказав... - Ти зі служби?
- З Линяльної. - Що ж ви за люди?
Чому Парк дав наказ стріляти в Рівера на ураження?
- Не моє рішення. - Він зробив щось,
- що свідчило б по загрозу? - Ні. Він переживав
- лише за свого діда. - То відкличте.
- Ви очолюєте Псів. - Я зверталася до Тавернер.
Штурвал узяв Вілен.
Що? Алло.
Картрайт був біля Ґренері-сквер за Сент-Пакрасом.
- Чудово, дякую. - Пси вже їдуть туди.
Чорт. Як вони його знайшли?
Вистежили машину від Ґрешем-стріт,
а перехожий бачив, як чоловіка випускали з багажника.
Треба їхати на Сент-Панкрас. Зупинити ваших людей.
- Я не скасую наказ директора. - Спробуйте.
Сем.
Сем, це Мойра.
Таке ж повідомлення, як на мобільний.
Девід знову в Линяльній.
У вас одне нове повідомлення.
Сем, це Мойра.
Даю тобі знати, що Девід безпечно вернувся в Линяльну.
У мене два квитки на поїзд у Європу.
Можемо поїхати. Почати з нуля.
Збудувати стосунки й бізнес.
Що скажеш?
Скажу дві речі.
Пішов нахер і не чіпай мого діда.
Не треба його вбивати. Він не нашкодить.
Уже нікому не нашкодить.
- Він може пов'язати мене з «Вестейкерс». - Як і я.
Рівере, ситуація дуже стрімко розвивається.
На мене тисне клієнт.
На мене тиснуть правоохоронці.
Треба це поховати.
Строго кажучи, як ти й зазначив, тебе це теж стосується.
Я надіявся, що ти поїдеш зі мною, бо це допоможе мені.
До того ж я тебе не вб'ю, і це допоможе тобі.
Якби ти хотів мене вбити, то не привів би
в громадське місце.
З мого досвіду вбити когось у громадському місці
значно легше, ніж заманювати в безлюдне,
бо так у людини виникають підозри.
Я привіз тебе сюди, щоб поговорити віч-на-віч,
і ти вислухав мою пропозицію.
І якщо відмовиш, а, на жаль, саме так ти й зробив,
то я нахилюся
і переріжу тобі під столом стегнову артерію.
І коли ти впадеш зі стільця мертвий секунд через 40–50,
я вже перейду площу, прямуючи на поїзд, а всі дивитимуться на тебе.
Не на мене.
Хтось іде? По тебе?
Навряд чи ти встигнеш на поїзд.
Вставай.
Де ти був?
Я його вернув.
А як же твій борг?
Щоб викупити, потрібно було більше.
На щастя, я вгадав коня.
Тому повернув пістолет, а будинок у безпеці. Перемога.
- То ти знову грав? - Я мусив.
Авжеж. Це хвороба. Ти не можеш стриматись.
- Знову проєктуєш? - Пішов ти.
- То був постріл? - Ні.
Так.
Ходімо, Девіде.
Що?
Біжи! Рухайся!
- Поліція! - Без дурниць.
Він озброєний.
- Гей. - Не підходьте.
Опустіть зброю!
- Тихо. - Опустіть!
- Він озброєний. - Назад, або я його вб'ю.
Де другий – я не знаю.
MI5, опустіть зброю! Негайно!
Опустіть зброю! Це наказ!
Опустіть зброю!
Спокійно! Тихо!
От...
Чорт.
Отак.
Чорт.
- Поранили. - Постав.
Потрібен пістолет.
У столі.
- Третя шухляда зліва. - Підстрелили.
- Вгамуйся. - Стікаю кров'ю.
Я не хочу вмирати.
Замкнена. Боже.
- Не хочу вмирати. - Ключ на каміні.
- Допомогти? - Я огляну.
- Боже, дурний ключ упав. - О боже. Біля ноги.
Опустіть зброю!
Опустіть зброю, це наказ!
- Він не злочинець, а заручник! - Що вона каже?
Опустіть зброю. Це прямий наказ.
Але директор...
Опустіть зброю!
Негайно!
- Що вона каже? - Опустити зброю.
Не опускайте... Він же озброєний!
- Є наказ тебе вбити. - Що?
- Якого... - Граната!
Граната!
Рівер!
У моїй куртці! У куртці!
- Скинь куртку. Просто... Зараз. - Вона тут.
- Рівере, перестань. Іди сюди! - Відчепись!
- Забери руки! - Не заважай!
- Луїзо, не заважай. - Забери руки з...
Усе погано?
Та це подряпина. Навіть не від кулі.
- Це не подряпина. - Є.
- Ось. - Не хочу вмирати.
- Хто там? - Озброєний велетень.
Який перестріляв колону Псів.
Не відчиняється.
Потряси зліва.
Краще ти!
- А він заряджений? - Дай! Я гляну.
- Не знаю. - Не треба...
- Ну нахер! - Яка ж безмозка!
Не можна тут лишатися. Ми легка мішень.
Наказ убити Картрайта відкликано.
Усі на пошуки головної цілі. Білий чоловік.
Чому ти завжди тікаєш один і корчиш з себе героя?
- З дороги! - Усе складніше.
- Можна не зараз? - Я... Що...
Я все поясню...
Чекайте, ні.
Він іде на станцію.
- На станцію. - Бігом!
Не час робити чай, чудило дурне.
Розступіться!
З дороги! Швидко!
Рухайтесь.
- З дороги! - Що за...
- Сюди. - Ні, Девіде.
- Ходімо. - Ні, сюди.
Ні, я не хочу знову ховатися.
- Там буде безпечно. - Ми не ховаємось.
Ми влаштуємо засідку. Як у старі часи. Сідайте.
Зарядила все.
- Треба ще два набої. - Трьох вистачить.
Не можна ризикувати й стріляти з пустим барабаном. Шукайте далі.
MI5, пропустіть!
З дороги! Пропустіть!
- Рухайтесь. - Це MI5. З дороги!
З дороги!
Біжи!
Чорт.
Біжи.
- Влучив? - Так, але він ще там.
У нас револьвер Лемба, але без одного набою.
Я вертаюся туди. Забарикадуйте двері й не висовуйтесь.
- Дай мені. Я краще стріляю. - Я раз влучив.
Я тебе рятувала. Врятую ще раз.
Ширлі, я сам.
З дороги!
Перший поверх! З дороги.
Зброю.
- Револьвер! - Даю.
Знайшла.
Ні. Не йди. Не йди!
Як ти там казав?
Коли переслідують – лишайся на місці.
Молодець, синку.
Ти кинув гранату мені в капюшон.
Не треба тепер «синкати».
Він пішов сюди.
Рівер?
Пішов туди. Он туди.
Добре.
- Поїду пізніше. - Стулися.
Хто цей чорт?
Мій тато.
- Наручники. - Що?
Друга шухляда знизу.
Так?
Мусиш дещо побачити. Негайно.
Де ти?
- Вдома. - Так.
Чекай. Я їду.
- Картрайт? - У ванній.
Я подзвоню в Парк.
Якщо вивільниться – стріляй.
У м'яке місце – щоб стік кров'ю.
Що там?
Девіде, виходьте.
Виходимо?
Хвилинку. Може, це пастка.
Девіде.
- Сядьте. - Що?
Я не хочу.
Родді! Чому вони не відповідають?
Девіде.
- Може... - Девіде.
- ...зробити чаю? - Нема чайника.
- Ку. - Я замовлю новий.
Го... усе нормально?
Ширлі, ні! Не треба.
- Не вбивай його. - Мені не вперше.
- Убивати прикутих до батареї? - Вийди туди.
Глянь на Маркусів мозок на стелі
- і скажи, що не треба. - Давай!
Уб'єш його так, і вже ніколи не заснеш.
- Ні. - Це не поможе.
Поможе.
Маркус не хотів би.
А тобі як знати, що хотів би Маркус?
Він тебе любив і хотів би, щоб і ти себе полюбила.
Ні.
Мені зайти з вами?
Ні.
Прийшли записати моє замовлення на обід?
Я Діана Тавернер, заступниця директора.
Я знаю, хто ви. Ви прийшли записати моє замовлення.
Ні.
Тоді не розумію, про що нам і говорити.
У полі працюють й інші ваші найманці?
Чи є ще у світі погані люди?
Нема, але я все відтворю.
Знайомі з моїм сином Рівером?
- Ми перетиналися. - Ага.
Я пропонував йому перейти від вас до мене.
Йому не місце у цій організації,
а тому він і потрапив у ваш відстійник.
А от я з нього щось би зліпив.
Якщо хочете його звільнити, я схвалюю,
як батько і як потенційний працедавець.
- Містере Гаркнес... - Так.
Ви не розумієте, що для вас це кінець?
Вибачте, міс Тавернер,
але невдовзі ви дізнаєтеся, що для мене все тільки починається.
Звісно, я не очікував, що потраплю сюди, однак підстрахувався.
Не думав, що доведеться, але ситуація вимагає.
Підозрюю, стейк мені не подадуть?
Я б попоїв, перш ніж мене випустять.
Допит лише починається.
Он воно що?
- Що? - Вибачте, що перебиваю.
- Дещо випливло. - Ну от.
Мені пройти з вами?
Якщо вирішите перейти на фриланс – зв'яжіться зі мною.
Він на кухні.
Ти п'яний?
Не дуже.
Я б запросив у кабінет,
але там ще годину тому були два трупи.
Ага. Тут повний хаос.
Не знаю.
Підфарбувати, і буде нормально.
КЛОД ВІЛЕН
Адресовано головам служб.
Знаю, Вілен головний, але насправді ні.
Я пробігся очима по листу, адресованому йому.
Якщо коротко, у вас 12 годин, щоб відпустити Гаркнеса.
А що через 12 годин?
Ці листи з'являться в мережі.
Гаркнес роками виконував брудну роботу для нас і наших колег.
Лише Картрайт його послав, та після нього ми й далі користувалися його послугами.
Ти мусиш його відпустити, а ще попросити
якогось психованого арабського принца дати йому спокій.
Я цим не займатимуся. Лишу таку честь Вілену.
Співчуваю через Лонґриджа.
Я запустила механізм виплати за смерть на службі.
- П'ятирічна зарплата. Без податків. - Десятирічна. Він працював у полі.
У Линяльній сидяча робота.
Я маю повноваження керівника.
Десь це писало, але папери я точно не шукатиму.
Хай там як, учора я відправив Лонґриджа в поле,
і поки я не підписав відповідний рапорт,
він був на завданні.
І заслуговує отримати виплату активного агента.
Це десять років, не п'ять.
Його рідні заслуговують.
- Там, де він зараз, гроші не потрібні. - Добре.
Хто отримає твою зарплату, коли ти відкинешся на роботі?
Пропонуєш шлюб з розрахунку?
Якщо одне дасть дуба, то друге лишиться з капустою?
Краще смерть.
Ми виграємо? Надіюсь. Краса.
Вітаю, Мойро.
Боже, радий тебе бачити. Як справи?
Дуже добре, дякую.
- Маєте хвильку? - Не маю.
- Мені треба подзвонити. - Я цей дзвінок перенесла.
Ви вільні.
- То... Як ти... - Хлопчина Родді Го дуже люб'язний.
Показав мені, хто такий Ґалагад з поліційних звітів.
Хочете продовжити цю розмову тут?
Ні, не дуже. Зайдемо в кабінет?
Чудово.
Бажаєш кави чи ча...
Може, печива? Попросимо когось...
Тільки мою посаду, будь ласка.
Я б дуже хотів, але не...
Хіба що ви хочете, щоб я всім розповіла, як ви шукали собі проститутку.
Ні, я...
То було жахливе непорозуміння.
- Хочу чотириденний робочий тиждень. - Я заблукав...
І більшу зарплату.
Це все?
Хіба що плануєте повторити.
Що за х...
Ні. Я... Я засвоїв свій урок.
Я більше не запитуватиму дорогу в тому місці.
- То... - А в решті ми дійшли згоди?
- Дякую за ваш час. - Звертайся.
Завжди радий.
Дякую. Дуже тобі дякую, Мойро.
Цілих двадцять хвилин. От і все.
Це недалеко.
Добре, я допоможу вийти.
Виходь.
Установою керує Парк.
Тут багато людей зі служби.
Ти швидко знайдеш друзів.
Це з дому, з твого саду.
Якщо хочеш, я приноситиму свіжі щотижня.
З тобою завжди буде шматочок саду.
Твій одяг отут.
Як і квіти, змінюватиму залежно від пори року.
І книжки.
- Тільки дай мені... - Довго я повинен тут лишатися?
Тепер ти тут житимеш.
У готелі?
Це не готель. Це дім.
Це не мій дім.
Вези мене назад.
Я не можу, пам'ятаєш?
Тобі більше не безпечно жити самому.
Що? Я здатен себе захистити.
Хто мене шукає? Карла?
Я відвідуватиму тебе через день.
Тому бачитимеш мене частіше, ніж раніше.
Ти казав, що так зі мною не вчиниш.
Ти обіцяв.
Я не хочу, але мушу.
Не можу тут жити.
Краще б він убив мене у тій ванній.
Не кажи так. Ніколи так не кажи.
Усе тому, що я не розказав про батька?
Тому ти мене караєш?
- Авжеж ні... - Містере Картрайт.
Я чула, що ви вже тут.
Вітаю в пансіонаті «Сонячні часи». Я Сильвія.
Чисті рушники. Змінюємо щодня. Я залишу їх у ванній.
Що вона каже?
Вітає тебе в пансіонаті «Сонячні часи».
Скажи їй, що я не хочу тут бути.
Скажи, хай вона мене вб'є лопатою вві сні.
Спокійно, це приємне місце. Вам тут буде дуже добре.
Сніданок о 8:00, обід о 13:00, а вечеря о 17:00.
Можете їсти тут або в їдальні.
Чудово. Дякую. Усе підходить.
Я вже піду, але повернуся завтра.
Рівере, ти мені обіцяв. Ти ж обіцяв.
Прошу.
Не кидай мене тут. Прошу.
Я прийду завтра вранці й принесу свіжі квіти. Я вернусь.
Ти обіцяв. Рівере, ти мені обіцяв!
Так.
Зараз?
Добре.
Підпиши. Я заповнив.
- Що це? - Звіт про твої пересування.
Хочете одержати премію за роботу в полі?
Тому й покликали мене сюди?
Якщо хочеш, можеш залишитися й випити.
Якщо замовиш собі сам і не базікатимеш.
У НАСТУПНОМУ СЕЗОНІ
Виродок узяв пістолет у бій на мечах.
- Назад! Лягай! - Чорт!
Хотів когось з нас убити.
Тебе, йолопе безмозкий.
Стратегія дестабілізації.
Підставити агента, влаштувати напад,
перервати транспортний зв'язок, захопити ЗМІ, убити лідера-популіста.
Лемб каже, ніби знає, що буде.
Він уже провидець?
Ні в кого в цій будівлі нема такого польового досвіду.
Ігнорувати його безвідповідально.
Принаймні мої люди грандіозно лажають.
Вони не такі сірі невдахи, як твої.
Він таки мертвий.
КУЛЬГАВІ КОНІ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська