Можете ли да станете?
Изправете се.
Да ви виждам ръцете. Парамедиците ще ви придружат.
Благодаря.
Какво стана? Изгубихме ви.
- Ало? - Нападнаха ни, четирима загинаха.
- Колко нападатели бяха? - Един.
- Един човек е убил четирима копои? - Да, госпожо.
Кой е той?
Не знам.
- Беше на снимката, която пратих на Гити. - Да, видях я.
- Пратих я, защото... - Кой от всички беше?
- Кой беше? - По-младият.
Откъде взе снимката?
Картрайт я е открил във Франция.
Дай ми го.
Не мога, госпожо. Отвлякоха го.
Нека те прегледа лекар.
Бил е един от онези на снимката.
- Отвлякъл е Картрайт. - Той ли е бил целта?
- Няма как да знаем. - Много ясно.
Убил е четирима и си е тръгнал с Картрайт. Изводът се натрапва.
Прегледайте записите, за да разберем къде са отишли.
Искам заподозрения в чувал, а Картрайт - на разпит.
Не! Издавам друга заповед. Да стрелят и по Картрайт.
- Това го решавам аз. - Ще ръководя операцията лично.
Разрешавам ликвидирането на Ривър Картрайт.
Продължавайте работа!
- Господи. - Какви ги вършиш?
Всички студени тела се оказаха маниакални убийци.
Не бива да рискуваме, опасни са.
- Загубихме четирима! - И ще убиеш още един?
Не се знае дали не е с тях.
Правиш грешка, Клод.
Ако аз греша, ще умре един. А ако ти не си права,
кой знае колко души ще загинат.
Затова решението ми е такова.
Излизай.
Здрасти, татко.
Здравей, синко.
ПО РОМАН НА МИК ХЕРЪН
Кажи сега.
Кога разбра?
Видях рисунка в "Лез Арбр".
Същата като на картичките,
които получих от майка ми за седмия, осмия и деветия ми рожден ден.
После спря да праща.
Така осъзнах, че е била там.
Но не проумявах защо.
Заради мен.
Да.
Бяхте ли влюбени?
Само тя.
Ясно.
А ти какво? Използваше я за разплод за твоята частна армия ли?
- Чрез нея си осигурявах ресурси. - Какво ще рече това?
Питай дядо си.
Какво искаш от мен? Какво точно очакваш да направя?
- Прецених, че е време да се обознача. - Ясно.
Да видя как върви животът ти, дали си щастлив.
Животът ми? На който посегна във Франция ли?
Не го приемай лично, бях се заел с разчистване.
А ти ме прекъсна.
Ако тъпакът Виктор не беше стрелял по мен, щяхме да си поговорим още тогава.
Не искам да говорим. Нито да имам нещо общо с теб.
- Мястото ти е в затвора. - Първо трябва да ме хванеш.
А не си ми на нивото.
Но имаш заложби.
Искам да ти предложа работа.
Работа?
- Имам си работа. А ти си луд. - Затънал си в блатото.
Никой не те цени.
- Нима? - Да, но виждам потенциал.
Добре се справи на гарата.
- Там ли беше? - Да.
И се надявах на по-скорошна среща.
Изплъзна се на трима агенти.
Сече ти пипето, но се научи да не действаш първосигнално.
Когато си мишена, атакувай. Преследват ли те - остани на място.
Ако някой ти подаде ръка, покажи му юмрук.
Сякаш съм на лекция.
Гневът ти е в повече.
Майка ти какво ти е разказвала за мен?
Изоставил си я бременна.
И после си загинал в катастрофа.
Обаче съм жив и здрав. Съжалявам, че те е излъгала.
Прощавам й.
И съжалявам, че те е оставила в ръцете на дядо ти.
Дъртакът те е дресирал като кутре.
Виж какво, ще ти призная нещо. Дано не се шокираш.
Никак не съжалявам, че не съм отглеждан като войник.
Това е чудесен начин да си осигуриш лоялност.
Подхванеш ли ги отрано, стават корави бойци.
И в един момент някой от тях изперква и взривява търговски център.
Всъщност Ив се е опълчил не на Запада, а на теб, нали?
Ако не беше загинал,
трябваше да го убия заради жестоката издънка.
Обучавал си Ив за убиец още от малък.
- Не предвиди ли, че може да прегори? - Някои хора не издържат.
Ти обаче си силен.
ЛУИЗА
Но си доста разсеян, което може да е проблем.
Опитвам се да водя смислен разговор с теб,
а ти си играеш с телефона под масата.
Дай го тук.
На кого се обади?
На "Закрила на детето".
Хубава шегичка.
Дано не си твърде привързан към този, който ще дойде.
Още няколко стъпала.
Така, добре.
- Ще ти направя чай. - Чайникът тъкмо кипна.
- Остави на мен. - Няма нужда.
Дейвид?
- Коя си ти? - Мойра Трегориан.
Засякохме се в Централата, но бях още начинаеща.
Ще ти направя чай, а след това си полегни в кабинета й горе.
- Вече не работя тук. - И аз скоро се изнасям.
- Къде е г-н Лам? - Отиде да провери как е Чапман.
- Сам ще иска да знае за Дейвид. - Едва ли му е до това.
- Бил му е личен сътрудник. - Катрин...
- Здравей. Ти ли си ми звъняла? - Телефонът ми е у Ривър.
- Ривър. Къде е моето момче? - Обади му се.
Пак е изключен. Ще кажа на Хо да го проследи.
Дейвид, заповядай.
Ела да видиш. Повикай и другите.
- Проследи телефона на Катрин. - Тя е горе.
Хора, елате да видите какъв екшън!
Телефонът й е у Ривър. Звънна ми и го изключи.
- Мога да го проследя, но иска време. - Какво?
- Онзи психар е нападнал конвоя на Ривър. - Майчице.
- Гръмна двама от копоите. - Да, а след това измъкна Ривър.
Значи и той вече е на мушката на МИ-5.
- Господи. Къде е това? - На ул. "Грешам".
Разбери къде го е отвел.
- Къде тръгна? - Няма да се бавя.
Може да сме в опасност тук.
- Затова отивам. - Измъкваш ли се?
Пак съм в търсене.
- Моля? - На гадже. Ким се оказа менте.
Не усещаш ли, че се излагаш?
Пак ти. Друго ли носиш?
Върни ми го.
- Ето ти трите бона. - Не, за толкова го купих.
- Давам го за пет. - Нямам толкова.
- Имам само три. - Не правя отстъпки.
Мога да го върна утре.
- Да не съм библиотека? - Моля да отложим сделката.
- Вече е сключена. - Развали я тогава, не бъди гадняр.
Работният ми принцип е съвсем прост.
Продавам по-скъпо, отколкото купувам.
Сигурно имаш представа.
Стандартна практика е.
Откъде да изровя два бона?
Съседът ми е букмейкър.
А сега се разкарай.
- Ти беше пред жилището на Стандиш. - Да, извинявам се.
- Защо сте издали заповед... - Значи си агент?
- В "Слау Хаус". - Какви хора сте вие!
Ами такива. Защо е наредено Ривър да бъде ликвидиран?
- Не от мен. - Има ли причина?
- Нещо подсказва ли, че е заплаха? - Не, тревожеше се за дядо си.
- Отмени заповедта. - Питах Тавърнър, Уилан го е решил.
Сега пък какво... Ало?
Картрайт е бил на площад "Гранари", зад гарата.
- Благодаря. - И копоите отиват натам.
- По дяволите. Как са го открили? - Проследили са колата.
Минувач е видял човек да излиза от багажник.
Тръгвай, трябва да спреш хората си.
- Нямам правомощия. - Намери начин.
Сам?
Сам, Мойра е. Оставих ти съобщение и на мобилния.
Доведоха Дейвид в "Слау Хаус".
Имате едно ново съобщение.
Сам, Мойра е.
Само да ти кажа, че доведоха Дейвид в "Слау Хаус".
Имам два влакови билета до Европа.
Можем да започнем отначало там.
Да се сближим, да разработим бизнес.
Какво ще кажеш?
Две неща.
Майната ти и стой далеч от дядо ми.
Не е нужно да го убиваш. Вече не е заплаха за никого.
- Може да ме свърже с атентата. - И аз мога.
Ситуацията се развива бързо.
Клиентът ми ме притиска, властите също.
Трябва да залича следите.
Всъщност, както и сам изтъкна, това засяга и теб.
Надявах се да ме подкрепиш и да ми улесниш живота.
Така няма да се налага да те убия, което пък е добре за теб.
Ако искаше да ме убиеш, нямаше да ме доведеш на публично място.
Опитът ми сочи, че да убиеш някого на публично място,
е много по-лесно, отколкото да го подмамиш до някой пущинак,
защото човекът става подозрителен.
Доведох те, за да поговорим лице в лице и да чуеш идеята ми.
И ако я отхвърлиш, както и стана, за съжаление,
да се наведа към теб
и да срежа бедрената ти артерия под масата.
Докато паднеш мъртъв от стола след 40-50 секунди,
вече ще съм пресякъл площада и ще съм на гарата, а всички ще зяпат теб.
Не мен.
Да не би някой да ти идва на помощ?
- Май ще изпуснеш влака. - Ставай.
- Къде беше? - Взех си го.
- А парите, които дължиш? - Откупих го за повече, отколкото получих.
Но пък заложих на печелившия кон, така че спасих и пистолета, и дома си.
- Пак хазарт? - Наложи се.
Много ясно, по-силно е от теб.
- По себе си ли съдиш? - Майната ти.
- Това пистолет ли е? - Не.
Да.
Идвай, Дейвид.
Какво?
Бързо!
- Стой! - Без глупости.
Въоръжен е.
- Спокойно. - Назад!
- Свали оръжието! - Кротко.
- Въоръжен е. - Назад, ще го гръмна.
- Не знам къде е другият. - МИ-5, свалете оръжията!
- Не стреляйте! - Свалете оръжията!
Успокойте се!
Мамка му.
Ето така, добре.
Ужас.
- Уцели ме. - Трябва ни пистолет.
- Има в бюрото, третото чекмедже вляво. - Ранен съм!
- Успокой се. - Не искам да умра!
- Заключено е. Господи. - Ключът е на полицата.
- Да помогна ли? - Дай да видя.
- Сега пък го изпуснах! - До крака ти е.
Свали оръжието!
Това е заповед!
- Той е заложник! - Какво казва?
Заповядвам ви да свалите оръжията!
Свалете ги! Изпълнявайте!
- Какво вика? - Да свалят оръжията.
Недейте, той е въоръжен!
- Имат заповед да те убият. - Какво?
- Защо... - Граната!
- Ривър! - В якето ми е!
- Свали го! - Ще я извадя.
- Спри, Ривър! - Свали го!
- Дръпни си ръцете. - Луиза, бягай!
Зле ли е?
- Драскотина. Дори не е от куршум. - Не е драскотина.
- Ето го! - Не искам да умра.
- Кой е долу? - Онзи якият, дето нападна конвоя.
- Не се отваря. - Понатисни ключа наляво.
Ела ти!
- Дай ми го. - Зареден ли е?
- Не знам дали е зареден. - Недей...
- Глупачка такава! - Да му се не види.
Не можем да останем тук, в капан сме.
Заповедта за Картрайт е отменена. Всички да издирват другия.
Защо все хукваш сам нанякъде да се правиш на герой?
Не е толкова просто. Хайде не сега. Ще ти обясня всичко.
- Не, той отива към гарата. - Бързо натам!
Не е сега моментът да си правиш чай!
Дръпнете се!
Не пречете!
Бързо!
Мръдни се!
- Ето тук. - Не, Дейвид, насам.
- Не, не искам да се крия. - Не се крием.
Устройваме засада, като едно време. Поседни тук.
Готово.
- Два патрона липсват. - Три стигат.
Не бива да рискуваме да се окаже празен, търси още.
МИ-5, встрани!
Дръпнете се! Направете път!
- Бързо. - Пуснете ни да минем!
Пазете се!
Сега!
Мамка му.
Минавай.
- Уцели ли го? - Да, но още е жив.
В пистолета на Лам липсва един патрон.
Излизам отвън. Вие заключете тук и не се показвайте.
- Дай на мен, по-точна съм. - Уцелих го.
- Спасих те веднъж, мога пак. - Шърли, ще се оправя.
Дръпнете се!
Нагоре!
Пистолета.
Дай го!
Открих го.
Не, недей.
Как го каза?
Когато те преследват, остани на място.
Браво на теб, синко.
Пъхна граната в качулката ми.
И не ми викай "синко".
- Насам изтича. - Ривър?
В тази посока.
Добре.
- Ще хвана късния влак. - Млъкни.
Кой е този всъщност?
Баща ми.
- Белезници. - Моля?
Във второто чекмедже на бюрото.
- Трябва да видиш нещо веднага. - Къде си?
- Вкъщи. - Стой там, идвам.
- Картрайт? - В тоалетната е.
Ще се обадя в Централата.
Този ако се освободи, гръмнете го.
В мека тъкан, за да му изтече кръвта.
Какво става?
- Дейвид, вече можеш да излезеш. - Да излезем ли?
Само момент, може да е капан.
Дейвид.
- Седни. - Какво?
Няма нужда.
Роди? Защо не отговарят?
Дейвид?
- Дали да не направя чай? - Нямаме чайник.
- Коу. - Ще поръчам нов.
Добре ли си?
- Шърли, недей. Не го убивай! - Убивала съм вече.
- Човек с белезници ли? - Излезте. Пръснал е мозъка на Маркъс.
- Как да го пожаля? - Стреляй. Давай!
Ако го застреляш така, ще те гризе съвестта.
- Няма да има полза. - Напротив, ще ми олекне!
- Маркъс не би искал това. - Ти пък откъде знаеш?
Той те обичаше и искаше да си в мир със себе си.
Не!
Искате ли да вляза с вас?
Не.
Привет. Дошли сте да вземете поръчката ми ли?
Аз съм Даяна Тавърнър, зам.-директор.
Знам коя сте. Дошли сте да вземе поръчката ми.
Нищо подобно.
Тогава не виждам за какво друго ще говорим.
- Имате ли още контингент на терен? - Ще рече "лоши хора"?
Не, започвам отначало.
- Нали познавате сина ми Ривър? - Засичали сме се.
Предложих му да ви напусне.
Мястото му не е тук.
Затова сте го набутали в девета глуха.
Но при мен ще се развие.
Нямам нищо против да го уволните.
И като баща, и като негов бъдещ работодател.
Г-н Харкнес.
Защо не осъзнавате, че всичко свърши?
Простете, г-жо Тавърнър,
но много скоро ще разберете, че ми предстои ново начало.
Вярно, не очаквах да се отбия тук, но съм си оставил вратичка.
Не мислех, че ще опра до нея, но явно се налага.
А сега ще ми донесете ли пържола?
Трябва да хапна, преди да ме пуснете.
Разпитът далеч не е приключил.
Значи е разпит?
- Какво? - Извинявам се.
- Станало е нещо. - Ето на! Да си тръгвам ли?
Ако минете на свободна практика, обадете ми се.
Той е в кухнята.
Пиян ли си?
Не много.
Бих те поканил в кабинета си, но допреди час там имаше два трупа.
- Всичко е изпотрошено. - Няма страшно. Една боя и готово.
Писма до шефовете на службите.
Уилан само се води директор. Хвърлих едно око на писмото до него.
Казано накратко, имате 12 часа да пуснете Харкнес.
- Какво ще стане тогава? - Писмата ще плъзнат из интернет.
Харкнес от години ни е вършел мръсната работа.
Само Картрайт го е отсвирвал, но до пенсионирането си.
Иска да го пуснеш, а след това да го отървеш
от някакъв хахав персийски принц.
Не, ще предоставя тази чест на Уилан.
Съжалявам за Лонгридж.
Задействах процедурата за обезщетение при смърт.
- Брутната му заплата за пет години. - За десет, като действащ агент.
- "Слау Хаус" е бюрократичен отдел. - Тук командвам аз.
Сигурно го пише някъде, но не ми се рови.
Пратих Лонгридж на терен вчера
и щом още не съм подписал рапорта му,
значи е на активна служба и му се полага съответното обезщетение.
За десет години, не за пет. Така де, полага се на близките му.
- На оня свят не му трябват пари. - Добре.
А твоето обезщетение кой ще го прибере?
Да не ми предлагаш брак по сметка?
Единият се гътва, а другият обира парсата.
Предпочитам да умра.
Печелиш ли? Надявам се. Добре изглеждате.
Здравей, Мойра. Радвам се да те видя, как си?
- Чудесно, благодаря. Имате ли минутка? - Не.
- Трябва да се обадя... - Не, разместих графика ви. Свободен сте.
- Но как... - Чрез Роди Хо. Добре е да имаш връзки.
Показа ми кой е Галахад от полицейските доклади.
Тук ли искате да водим този разговор?
Не, заповядай вътре.
Чудесно.
Искаш ли кафе, чай?
- Бисквитки? - Искам само да ме върнете на работа.
Де да можех. Но за съжаление...
Иначе ще разглася, че сте си търсили проститутка.
Това беше ужасно недоразумение.
- Четиридневна седмица. - Бях се загубил...
И по-висока заплата.
- Това ли е всичко? - Освен ако не отидете пак там.
Не, взех си поука.
Вече няма да питам за пътя в онзи район.
- Значи... - Разбрахме се, нали?
- Благодаря. - За мен беше удоволствие.
Много ти благодаря, Мойра.
За двайсет минути пристигнахме. Не е далече.
Ще ти помогна да слезеш.
Хайде.
Под шапката на МИ-5 е.
Така че е пълно с бивши служители.
Ще си намериш компания.
Цветята са от твоята градина.
Ще ти нося букетче всяка седмица, ако искаш.
Да имаш нещичко от къщи.
Дрехите ти са тук.
И тях ще сменям в зависимост от сезона.
- Имаш и книги. Само казваш... - Колко време ще остана?
Вече ще живееш тук.
- В хотел? - Не е хотел, а дом.
Не е моят дом.
Връщай ме.
Няма как. Вече не е безопасно да живееш сам там.
Какво? Мога да се защитя.
Кой ми има зъб, Карла ли?
Ще идвам да те виждам през ден.
Така че сигурно ще се виждаме дори по-често от преди.
Казваше, че няма да ме пратиш в дом.
- Кълнеше се. - Никак не искам, но се налага.
Не мога да остана тук.
- Трябваше да ме убиеш в банята. - Моля те, не говори така.
Наказваш ме, понеже не ти казах за баща ти ли?
- Не, разбира се. - Г-н Картрайт?
Чух, че сте тук. Добре дошли в дом "Слънце". Аз съм Силвия.
Сменяме кърпите всеки ден. Ще ги окача в банята.
- Какво казва? - Приветства те в дом "Слънце".
Кажи й, че не искам да съм тук.
Да размаже главата ми с лопата, докато спя.
Стига, тук е много хубаво. Сигурна съм, че ще ви хареса.
Закуската е в 8 ч., обядът - в 13 ч., вечерята - в 17 ч.
Може да хапвате тук или в столовата.
Чудесно, благодаря.
Тръгвам, но ще дойда пак утре.
Ти ми обеща, Ривър, закле ми се.
Моля те.
Не ме оставяй тук, моля те.
Утре сутрин ще ти донеса още цветя. Ще се върна.
Ти ми обеща. Обеща ми, Ривър!
Да?
Сега ли?
Добре.
Подписвай. Попълнил съм всичко.
- Какво е това? - Отчет къде си бил.
Оперативен бонус ли искаш да получиш? Затова ли ме повика?
Може и да пийнем по едно, ако искаш.
Ако сам си го купиш и не си отваряш устата.
В СЛЕДВАЩИЯ СЕЗОН...
Копелето играе нечестно!
- Залегни! - Леле!
- Целеше се в един от нас. - В теб, тъпако.
Стратегия за дестабилизация. Компрометира агент, напада селото,
спира транспорта, завзема медиите и убива популистки лидер.
- Лам знае какво предстои. - Откога е ясновидец?
Има повече опит от нас. Неразумно е да го пренебрегнем.
Моите хора поне се дънят мащабно.
Не са обикновени издънки като твоите.
Май наистина е мъртъв.
Превод на субтитрите Боряна Богданова