Це Лемб.
Якщо я не відповідаю, значить, я не хочу з вами говорити.
Алло. Купилися? Це Маркус Лонґридж. Залишіть повідомлення.
- Ось. Смачного. - Дякую.
Це Рівер. Лишіть повідомлення.
Алло.
Нарешті хтось відповів.
Де ти?
Не твоє діло.
Ми ж мали зустрітися в «Чікаду».
Чому?
Різдвяний корпоратив.
Ми не планували різдвяного корпоративу.
А якби планували, то перед Різдвом і не в «Чікаду».
Може, тебе не запросили.
Може, Лемб кликав лише еліту.
Але ж тебе Лемб запросив?
Я спитав, де буде різдвяний корпоратив, і він мені розповів.
Ясно.
Спробуй розібратись, як так сталось.
Якщо тебе обіграли, то значить, що ти в грі, тому...
Алло.
У торговому центрі «Вестейкерс».
Вибухівка в машині.
Директор на підході.
Клод Вілен, директор.
- А ви? - Агент Сінґх.
- Точно. - Мем.
Коли стається щось таке... Просто нема слів.
Просто...
Є підтвердження про вибухівку в машині?
Так, мем. Є запис камери.
Водій був у машині, тому це смертник.
У торговому центрі. Боже.
Машина заїхала на пішохідну зону,
люди розбіглися,
а він врізався у вхід, і вибухівка здетонувала.
Господи.
Що ми знаємо про машину?
ЇЇ винайняв Роберт Вінтерс, 28-річний IT-консультант,
але попередня перевірка не знайшла жодних мотивів.
Промалюйте маршрут за камерами. Дізнайтеся, звідки він їхав.
Перевірили адресу в Лестері, яку він надав компанії з оренди авто.
Там нікого не було роками.
Сусіди його не бачили й не чули ні про якого Вінтерса.
Боже.
То він привид.
Може, це одиничний випадок.
Або лише початок.
У розмовах з жителями Лондона вчувається
тривога, яка охопила нашу громаду.
Озброєну поліцію розмістили на деяких поїздах,
але це радше захід для підбадьорення загалу,
ніж реакція на конкретну загрозу.
Думаєш, він з якоїсь мережі?
Що довше нема наступного теракту,
то більше шансів, що він самотній вовк.
Не люблю термін «самотній вовк». Ніби щось круте.
А він кровожерливий виродок.
Так. Давай ще раз.
Цокнулися за кровожерливого виродка. Скажи щось інше.
Щоб через рік ми вже не були в Линяльній.
Ага, розмріялась.
Можемо просто піти.
Ти ж не збираєшся,
правда?
Я завжди розглядаю такий варіант.
Чудово.
Слухай, я давно вже хочу
дечим з тобою поділитися,
- і я волів поговорити не в офісі... - Добре.
...і мені здається, що я можу тобі розкритися,
бо ми дуже зблизилися.
- Ага. - І...
Не хочу перейти межу
і зрозумію, якщо ти хочеш спілкуватися виключно як колеги.
- Рівере, не... - Просто...
- Ти мені подобаєшся, але... - Дід...
- Що? - Твій дід, так.
Що ти сказала?
- Я не... Продовжуй. Розказуй. - Що ти очікувала?
- Думала, я запрошу тебе на побачення? - Ні.
- Так. Саме так. - Ні. Так.
Бо ти запропонував випити в нашу обідню перерву
і обговорити щось важливе,
а тоді бубнів, що ми зблизилися
- і так далі. - «Бубнів»?
- А ми справді зблизилися. - Розказуй уже про діда.
Добре.
- Він іде... - Куди?
Типу...
Він постійно розгублений.
Усе забуває.
У старості це нормально.
- Йому ж 80 з гаком? - Ні.
Він вважає, що всюди слідці.
Що таке «слідці»?
Так його покоління зве шпигунів.
Він спить з пістолетом біля ліжка.
Типу...
Може, йому пора в дім пристарілих?
Я згоден. Сама йому скажеш?
Коли ми бачилися востаннє, він щиро не міг згадати, хто я,
хвилин десять.
Буквально.
Розповідав мені про свого онука Рівера.
Це жахливо.
Хріново.
- Що? - Це ж він тебе виховав.
Він дбав про тебе, коли інших навколо не було.
Тепер твоя черга.
Провідай його. Сьогодні ж.
Знаю. Я знаю.
Хотів почути це від тебе.
Я знаю, що ти тут. Покажись. Виходь.
Виходь!
Виходь. Я знаю, що ти тут. Виходь.
Хочу тебе побачити.
Виходь!
О, Рівер.
Впустиш? Я тут мокну.
Хвилинку.
Заходь.
Ти чому не подзвонив? Чи ти дзвонив?
Я дзвонив, але ти не відповідав. Я тільки збігаю в туалет.
Такі затори. Хочеш, наберу тобі ванну?
Бачу, ти теж потрапив під дощ.
Жахіття.
Дідуню, майже набралась.
Ти не мій онук.
Це я. Рівер.
Прошу. Опусти рушницю.
О боже.
О боже. Що я накоїв?
ЗА РОМАНОМ МІКА ГЕРРОНА
КУЛЬГАВІ КОНІ
Чорт.
Лемб.
Чорт.
Подзвоню, як знатиму більше.
Їм було складно, але... Він приїхав.
Я передзвоню.
Ви Лемб.
О такій порі мене проймають сумніви.
Емма Флайт. Заміна Даффі.
Це вже покращення.
Принаймні у вас не мертвий мозок і ви не в комі.
Пліткують, що в кому його відправив хтось із ваших.
Багато про що пліткують, але на те вони й плітки.
Попередник Даффі був значно стильніший.
Поганець Сем Чапмен.
Це лише прізвисько.
Не такий і поганець.
Якось він таки втратив чверть мільярда фунтів.
Я сказав, що він не поганець.
Я не казав, що він ідеал.
Покажете місце злочину?
Ви знаєте містера Картрайта?
У мене алібі, я був у сауні з Леді Ді.
Можете її спитати.
Ви знаєте Картрайта?
- Котрого? - Будь-якого. Обох.
Молодший працює на мене.
А дід колись дав мені роботу.
Гарне взуття.
Вам оплачують гардероб?
Прокляття.
Готові?
То ви відповідаєте за невдах.
Вони не люблять, коли їх так звуть.
- А як ви їх звете? - Невдахами.
Дивіться. Отут пропустили.
Ситуація кепська.
Я багато кепського бачив.
Хтось натис кнопку тривоги о 21:03.
Поліція приїхала о 21:49.
Добре, що нічого термінового.
Минулого тижня старий натискав кнопку двічі.
Вперше – бо забув, для чого вона, і хотів з'ясувати.
Кнопки тривоги легко вистежити, ви в курсі?
Дякую. Я собі запишу.
Але я вже знайшла кнопку під кухонним столом.
Зазирали під нього?
Що шукаєте?
Алка-Зельцер.
Я непитущий, але скуштував хересу перед вечерею.
Це місце злочину, а не аптека.
Стріляли двічі. Спершу в груди, тоді в лице.
Перестаралися.
Проте мушу визнати, що він був надокучливий.
Вас це не особливо турбує.
- Я втрачав агентів. - Ви працювали в полі.
Коли ви під стіл пішки ходили.
У нього було це.
- Телефон і гаманець. - Картрайта.
І нащо вам знадобився я?
Формальне впізнання.
Складне завдання.
У нього є особливі прикмети?
Раніше було обличчя. Помогло?
- Тату, шрами, пірсинг? - З якого фіга я мав би знати?
В офісі я прошу їх ходити вдягненими.
Це він?
Так, це він.
Точно?
Це Рівер Картрайт.
- То де ж він? - Хто?
Старий виродок.
Так ми його називали.
А він був виродок. Чесне слово.
Гадки не маємо.
Мабуть, ви не хочете розголосу, зважаючи на «Вестейкерс».
До чого тут «Вестейкерс»?
Ні до чого.
Та коли в Лондоні вибух, то це провал служби розвідки.
Іронічно, але це ідеальний опис молодого Картрайта.
Якщо це випливе, то поплавлені інтернет-воїни надумають зв'язок.
Ми все владнаємо раніше.
Зачекайте, зараз я висловлю свою впевненість у ваших словах.
Вражає.
Можете так на замовлення?
А що? Повторити?
Ви огидний і недолугий.
Я переживаю горе. Це проявляється по-різному.
Знаєте, куди міг піти старший Картрайт?
Ні. А от я піду спати.
Може, спершу в душ?
Спокуслива пропозиція,
але, як на мене, зараз це недоречно.
Стільки всього, а в мене ще й підлеглий помер.
КВИТАНЦІЯ ПРО ШТРАФ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
ДИРЕКТОР КЛОД ВІЛЕН
Заходьте.
...Вінтерс в'їхав у торговий центр...
- Клоде, я... - Діано, дуже дякую.
Це моє перше засідання з комітетом з надзвичайних ситуацій,
тому можеш швидко мені розповісти, чого очікувати?
- Добре. Ну, я... - Якщо ти не проти.
- У мене багато справ, тож... - Авжеж.
...лише коротко все підсумую.
Якщо твоя ласка.
- Говори коротко й по суті. - По суті.
Наголоси на вразливості розвідки.
Не бійся казати, що не знаєш,
не кажи нічого, у чому ти не певний
і що не хотів би побачити в пресі.
- Само собою. - Ігноруй міністра оборони,
бо він хоче підірвати твій авторитет і посилити позиції військової розвідки.
І застерігаю: якщо прем'єр відхилить твої пропозиції,
міністр внутрішніх справ тебе доб'є,
хоч вона й погодилася з усім, що ти сказав,
- але... усе буде нормально. - Так. Дякую.
Я прийшла повідомити про ще одну смерть.
Ще один вибух?
Ні.
Стрілянина. Непов'язана.
- Але жертва – наш агент. - О ні.
Рівера Картрайта застрелив його дід, Девід Картрайт.
Девід Картрайт?
Але ж він один з наших найкращих агентів.
Ми незнайомі, але...
Даруй, якого милого він стріляв у внука?
Вочевидь, прийняв його за грабіжника, але Флайт усе замне.
Ясно. Як вона тобі?
- Добре. - Знаю, що ти не її обрала.
Та ні, обрала.
Мене не влаштовували твої умови її обрання.
Скоро ти побачиш переваги роботи з людьми з-поза організації.
Внутрішня кухня не має на неї впливу,
а це помагає тримати все під контролем.
Пропоную не оприлюднювати інцидент з Картрайтом.
Поки ми не знайшли Девіда і не знаємо, що сталось.
Логічне рішення. Така трагедія. Діано.
Так.
Просто питаю... Можливо, ти б хотіла
піти на засідання комітету замість мене?
Це обов'язок директора.
Усі говорять, що ти блискуче
виконувала обов'язки Тірні.
Зважаючи на серйозність ситуації і твій досвід,
їм буде значно комфортніше у твоїй присутності,
а ти мені відзвітуєш. Згода?
Добре.
- Добре? Ти не проти? Чудово. - Так. Як скажеш.
Щиро дякую. Дякую.
так.
Чому ви підірвали «Вестейкерс»?
Скільки вас у вашій мережі?
Яка наступна ціль?
Гей.
Яка наступна ціль?
Ось як розв'язати язика підозрюваному. Просто клич мене.
Я б витримала довше, якби щось від тебе приховувала.
- Усі доходять до критичної точки. - І яка моя?
- Сім секунд. - І все?
- Ага. Плати. - Усратись.
- Чудово. - Двісті.
Точно.
Тепер я знаю, як це, а тому витримаю хвилину.
- Ага. - Ага.
Що тут сталося? Трубу пробило?
Він катував мене водою.
Чому?
Побилися об заклад. На скріпки.
Скріпки – його метадон в азартних іграх.
В офісі й так свинюшник.
На, витри волосся.
У Парку...
я працювала напохваті у королев бази даних.
Ти вже казала.
І досі не збагну, що це значить.
Це значить, що я керувала всіма офісами.
Я знала, хто що робить і коли.
Але стежити за цим відділенням значно складніше.
Коли ви зберете різдвяні прикраси?
Ми кинули монетку. Це зробить Ширлі.
Ні. Кидати треба тричі.
Поскладайте їх, поки не накликали нещастя.
Гірше, ніж тепер, уже не буде.
Зараза.
Віддаю вам оце з минулого тижня.
Перелік скарг на шум?
- Треба посортувати по датах. - Ясно.
Кетрін завжди казала сортувати за кількістю скарг...
Ви бачите тут Кетрін?
Байдуже.
Як не сортуй – користі нуль.
Доброго ранку, Джей-Кей. Дивися під ноги.
Чи звати тебе Ку?
Містер Ку.
- Він хоч щось казав? - Ні слова.
І якщо чесно, мене це влаштовує.
Просто робить оце?
Між завданнями, тому швидко йому щось доручи.
З вас 1,95.
У ГОЛОВІ ЧУДОВИСЬКА
Що за людина підриває переповнений ТЦ?
Замислюєшся, що далі.
Так. Шоколадне печиво. Ось що далі.
І Алка-Зельцер.
Ось гроші. Дякую.
Ви мене розчавили.
Чинили наді мною насильство.
Тільки тепер я визволюся.
Дві хвилини.
Ви відповісте за роки, які я провів ув'язнений вашою системою.
Дасть Бог, я не останній.
- Скоро ви почуєте від моїх братів. - Що?
Лемб упізнав тіло Рівера Картрайта.
То це факт?
Лемб тобі докучав?
Я вже мала справу з подібними.
Сумніваюся, що з такими.
- Де Девід? - Ще не знайшли.
Сусід чув, як уночі від'їхала машина.
Трикляті Картрайти.
Чому таке стається, коли ми зашиваємось?
Знайди старшого Картрайта.
Я не потрібна на «Вестейкерс»?
Чула, що ви знайшли квартиру смертника.
Туди заходить озброєний підрозділ.
А ти займайся вбивством Картрайта.
- Дві хвилини. - Хтось заходив чи виходив?
Відколи почалося стеження – ні.
Ось Вінтерс виходить учора близько 13:00.
Стежимо за будинком з 4:00 години ранку. Дрони в повітрі.
Вікна зашторені, тому ми не певні,
але схиляємося, що квартира пуста.
Не факт. Можливо, там спільники.
Заберіть дітей.
Увага. Заберіть дітей.
Вибачте за спізнення.
Помічено активність позаду?
Поки що ні.
Заходьте.
- Поліція! - Альфа-1 заходить.
- Заходжу! - Поліція!
Чисто.
- Чисто - Чисто.
Чисто.
- Чисто! - Чисто!
Чисто.
Він жив, як аскет.
У квартирі чисто.
Ми все оглянули.
Заводьте судмедекспертів. Вивчіть кожен клаптик квартири.
Виконую.
Хлопці, пускайте білих комірців, нехай займаються наукою.
Сер.
Знайшов паспорт.
Документ, на який орендували машину.
ВІНТЕРС РОБЕРТ МАЙКЛ
Використав своє ім'я.
Бо знав, що помре.
Ось і наші вчені.
Надіюся, ви, звірі, не рознесли квартиру.
Нема що розносити.
Оглянули квартиру: змінний одяг, черевики, спальний мішок.
Ото й усе.
Ідіть уже. Геть.
Впустимо сюди трохи світла.
Чорт.
Що сталось?
- Я... - Кажіть.
- Там була вибухівка. - Господи. Що?
- Троє вбитих... - Чорт.
...інші, може, поранені.
Виносьте. Заблокуйте вхід.
Евакуюйте квартал і пошліть нову групу.
Мусимо дізнатися, чи є другий терорист.
Так, мем.
Чорт. Це катастрофа.
Повна катастрофа.
Клоде.
Вибач. Я ще не бачив нічого подібного
- прямо перед собою. - Усе одно зберися.
Твоя правда.
Мабуть, треба повідомити прем'єра й опублікувати заяву.
Ні. Спершу повідомити рідних.
Щоб не дізналися з новин.
Авжеж.
Не знаю, про що я думав. Дякую, Діано. Ти така стійка.
Інформуйте?
Евакуюємо будинок.
Оце наробили.
- Родерік. - Що?
Що ти робиш?
Забираю Картрайтів комп'ютер.
Чому?
Бо він умер.
- Що? - Що тут таке?
Що ти робиш?
Родді сказав, що Рівер умер.
Дурний жарт, Го.
Це не жарт, а факт.
- Як ти знаєш? - Мені сказав Лемб.
Що тобі сказав Лемб?
Що сталось?
Картрайт мертвий.
- У якому сенсі мертвий? - Смішно.
Лемб сказав, що Картрайт мертвий.
«Буду пізно.
Не спав цілу ніч, упізнаючи тіло Картрайта».
- Це точно розіграш. Та ну. - Що? Де? Що?
Він нас розігрує.
Нічого не розумію. Ти говорив з Лембом?
- Ні. - То...
Він мертвий, і ти цупиш його комп'ютер?
Я його не цуплю. Він мертвий.
У журналі пише, що була перестрілка в Девіда Картрайта.
Знайшли тіло.
О боже.
Чорт. Це я винна.
О боже.
- О боже. Я сказала поїхати туди. - Куди?
Я сказала провідати діда, і дід його нахер застрелив.
- Чорт. Скажіть, що це неправда. - Що?
Тільки не знову.
- Ні, тільки не знову. - Ми не знаємо, що сталось.
Ми знаємо, що він мертвий.
Що ще треба знати? Він мертвий.
А тепер до радісніших новин – у мене з'явилася дівчина.
Який же ти вилупок!
Луї... Луїзо!
Б****!
Змирися. Ти свій шанс втратила.
Антитерористична поліція і служба безпеки
Лондона підтвердили, що розслідують
зачіпки у справі вибуху
в торговому центрі «Вестакрес».
Речник заявив, що не знає, де Роберт Вінтерс
роздобув деталі для саморобного пристрою,
але відомо, що мешканці...
...допомагають поліції з розслідуванням.
Двадцятип'ятирічний Джек Вартон –
остання жертва серед упізнаних загиблих.
Його брата було поранено під час вибуху.
Отже, всіх 23 загиблих у теракті
тепер упізнано.
Вранці озброєні поліціянти патрулювали на...
Джексоне, ти чому прийшов?
Який теплий прийом. Могла б і вкласти трохи емоцій.
Я вклала, але не тих, яких ти чекав.
- Запросиш у квартиру? - Ні.
Але ж пустиш?
Я приніс сніданок.
Я вже їла, а це не сніданок.
То, може, вип'ємо?
Ранувато навіть для тебе.
Я мав на увазі воду.
То чому ти прийшов?
Не можна провідати стару подругу?
Сумнівно й неправда.
Я вернувся з упізнання тіла Рівера Картрайта.
Хотів розповісти тобі першій.
Бачиш? Сніданок. З апельсинкою.
- Фрукти. Здорово. - Рівер? Як?
Куля в груди й куля в обличчя.
Стерла з лиця набридливий вираз.
- Ти ніяк не зреагуєш? - Це і є моя реакція.
Де це сталось?
У ванній.
Як у старі добрі часи.
Ти скажеш іншим?
Я відправив смс Го.
Підозрюю, він уже все розпатякав.
Повідомлення?
Твітити я про це не хотів.
Господи, Стендіш, людина померла.
Ти знаєш, як на цю новину зреагує Луїза?
Тому я написав Го. Я тактовний.
Що ж, ти поділився жахливою новиною, тому можеш іти звідси.
Бачу, що ти зайнята.
- Не спитаєш, у чиїй ванній? - У чиїй ванній?
Вибач, це конфіденційно.
Тобі це подобається.
Подобалося б більше зі склянкою води.
Ти ж знаєш, як хочеться пити після безсонної ночі.
Боже.
Ти сама?
Треба було зразу спитати.
Схоже, що я не сама?
Я мусив спитати.
- Репутації важко позбутись. - Хто б казав.
Усі, хто тебе бачив у житті, зразу розпізнавали виродка.
Але я не зобов'язана тебе терпіти, бо я звільнилась. Пам'ятаєш?
Принаймні пробувала Тричі писала у відділ кадрів.
Знаю. Мені постійно пересилають ці заяви.
Щось там про оформлення документів.
Господи, Лемб. У чому проблема?
Ти роками мене під'юджував, і я нарешті виконала твоє бажання.
Підпиши трикляті папери, і дай мені жити далі.
Я впевнююся, що це остаточне рішення.
Уяви, як я почуватимуся,
якщо ти пожалкуєш про це і зірвешся.
Я не хочу мати на совісті,
що ти розкисла й пішла в запій.
Кажуть, що пияки завжди шукають причину.
Я тебе не виню, це хвороба.
До речі, це була ванна його діда.
Що?
Ванна його діда, хоч ти й не питала.
І ти не спитала хто.
- Хто що? - Хто стріляв у Рівера.
Бо, як і я, ти знаєш, що він живий.
Тому досить цих ігор.
Ти щойно сказав, що впізнав тіло.
Так, а тебе геть не цікавили обставини смерті.
Бо я в стані шоку.
Ти в стані шоку через мою появу,
а не через думку, що Рівер живий, бо ти його бачила.
Про що ти говориш?
- Це повна маячня. - Ні.
- Стендіш. - Ні...
Ти погано граєш.
Окрім того...
під будинком його машина.
Так. Він був тут,
- але вже пішов. - Оце вже краще.
Тільки не вдавай,
що старий виродок не ховається у спальні.
Джексоне. Рівер попросив його захистити.
Задоволений?
Ти ж мене знаєш.
З мене завжди так і пре любов до життя.
Добре. А тепер вийди з моєї спальні.
Гей!
Друже.
Де Рівер?
ПАРИЗЬКЕ ТАКСІ
Ти хто такий?
Ще далеко?
Ще трохи.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська