Лам е. Не вдигам, защото не ми се говори с теб.
Ало? Хвана ли се? Маркъс е, остави съобщение.
- Заповядайте. - Благодаря.
Ривър е, оставете съобщение.
Ало?
Най-сетне някой да вдигне.
- Къде си? - Не е твоя работа.
- Трябваше да сме в "Чикаду". - Защо?
За да празнуваме Коледа.
Нямаме такава традиция.
А и да имахме, щеше да е преди Коледа и не в "Чикаду".
Може пък да не си поканена.
- Лам може да е казал само на елита. - Щом е казал на теб...
Попитах го къде е сбирката и той ме прати тук.
Ясно.
Сам се сети какво е станало.
Трябва да си в играта, за да те изиграят, така че...
Ало?
Кола бомба в търговския център "Уестейкърс".
Директорът идва.
- Директор Клод Уилан. А вие сте? - Агент Синх. Госпожо.
Когато човек види такова нещо, направо остава без думи.
- Потвърдено ли е, че е кола бомба? - Да, заснета е на камерите.
- Било е самоубийствен атентат. - Срещу мол. Господи!
Колата минава през пешеходната зона,
хората хукват,
забива се във входа и избухва.
- Боже мили. - Какво знаем за колата?
Наета е от Робърт Уинтърс, 28-годишен ИТ консултант,
но нищо в миналото му не подсказва за мотива.
Проследете на камерите откъде е дошъл.
Проверихме адреса в Лестър, който е дал при наемането на колата.
Никой не живее там от години. Съседите не познават никакъв Уинтърс.
Господи.
Може да е "призрак" и това да е изолиран случай.
Или началото на нещо.
От разговорите с хората по улиците на Лондон личи,
че в града чувството за тревожност остава.
В някои от влаковете са разположени въоръжени полицаи,
но това е по-скоро успокоителна мярка,
а не отговор на конкретна заплаха.
Дали е част от мрежа?
Ако не се повтори, значи вероятно е бил "самотен вълк".
Като чуя "самотен вълк", настръхвам. За мен е просто долен убиец.
Чукнахме се за "долния убиец", дай сега за нещо друго.
Да пием догодина по това време да не сме в "Слау Хаус".
- Малко вероятно е. - Освен ако не напуснем.
Не искаш да напускаш, нали?
Винаги го обмислям.
Супер.
Както и да е, има едно нещо,
което от известно време искам да обсъдя с теб.
- Но извън офиса. - Добре.
И прецених, че мога да ти го споделя,
защото мисля, че се сближихме.
Но...
Ще те разбера, ако не искаш да преминаваме професионалните граници.
- Ривър, харесвам те, но... - Дядо ми...
- Какво? - Кажи за дядо ти.
Не, какво рече?
- Нищо, продължи си мисълта. - Какво си помисли?
- Реши, че те каня на среща ли? - Не.
- Не лъжи. - Не. Добре де, да.
Понеже искаше да пийнем, за да говориш за нещо с мен.
- А взе да каканижеш колко сме близки... - Да каканижа?
- Наистина те чувствам близка. - Да минем на дядо ти.
Добре.
- Май е започнал... - Какво?
Започнал е да...
Постоянно се обърква. Всичко забравя.
Не е ли нормално на неговата възраст? Той е поне на 80 г.
Не, въобразява си, че има опашка.
- В смисъл? - Че го следят.
Спи с пушка до леглото, сякаш е...
- Мислиш ли, че трябва да постъпи в дом? - Да, но ти ли ще му го съобщиш?
Последния път, когато бях при него, изобщо не ме позна.
Първите десет минути представа си нямаше кой съм.
Обясняваше ми за внука си Ривър.
Направо е ужасно.
Кофти.
- Какво? - Той те е отгледал.
Грижил се е за теб, защото не е имало кой.
Сега е твой ред. Иди да го видиш, и то още тази вечер.
Да, знам, така е.
Но исках да го чуя от теб.
Знам, че си там. Хайде де, покажи се.
Покажи се!
Хайде, знам, че си там.
Покажи се. Давай!
Ривър.
- Ще ми отвориш ли, че подгизнах? - Да, ей сега.
Влизай.
Защо не се обади? А може и да си звънял.
Звънях, но ти не вдигна. Само ще изтичам до тоалетната.
Трафикът беше ужасен. Да ти напълня ли ваната, докато съм горе?
Май и теб те е хванал дъждът. Направо ужас!
Почти е готово, деде.
Ти не си внукът ми.
Аз съм - Ривър.
Моля те, остави пушката.
О, боже.
Господи, какво направих?
ПО РОМАН НА МИК ХЕРЪН
Мамка му!
Лам.
Да му се не види.
Ще ти звънна, като разбера.
Претърсвали са, но... Той дойде. Ще ти се обадя пак.
Вие ли сте Лам?
Посред нощ е, знам ли?
Ема Флайт, на мястото на Дъфи съм.
Значително го превъзхождаш.
Понеже не си с увреден мозък и в кома.
Май един от вашите го е подредил така.
Слухове разни, но не вярвай на всичко.
Онзи преди Дъфи беше по на ниво.
Сам Чапман Лошия.
Просто прякор. Не беше чак толкова лош.
Само дето профукал 250 милиона лири.
Не съм казал, че е бил идеален.
Ще ми покажеш ли щетите?
Познавате ли Картрайт?
Имам алиби, бях на сауна с Лейди Ди, може да я питаш.
Познавате ли го?
- Кой точно? - И двамата.
Младият работи за мен, а дядото ме назначи навремето.
Хубави обувки. Да не ви отпускат пари за дрехи?
Да му се не види.
Готова ли си?
Значи отговаряте за отпадъка.
Мразят да им викат така.
- А вие как ги наричате? - Отпадък.
Пропусна това, мой човек.
Грозна картинка е.
Нагледал съм се на такива.
Някой е натиснал паник бутона в 21:03 ч.
Полицията е дошла в 21:49 ч.
Добре че не е било спешно.
Старецът подал сигнал два пъти за седмица.
Единия път, понеже не помнел за какво служи копчето.
Паник бутоните са проследими, знаеш ли?
Благодаря, ще си запиша. Вече го проследих до кухненската маса.
А погледна ли отдолу?
- Какво търсите? - Нещо против киселини.
Обикновено не пия, но ударих едно шери преди вечеря.
Тук е местопрестъпление, а не аптека.
Прострелян е в гърдите и лицето.
Малко прекалено.
- Макар че беше дразнещ, признавам. - Май не ви пука.
- Не ми е за сефте. - Били сте действащ агент.
Когато си ходела права под масата.
Носел е ето това.
- Телефон и портфейл? - Негови са.
- За какво съм ви тогава? - За разпознаването.
- Трудничко ще е. - Някакви специфични белези?
Имаше лице. От полза ли е?
- Татуировки, рани, пиърсинг? - Откъде да знам? Ходеше облечен.
Той ли е?
Да, той е.
Сигурен ли сте?
Това е Ривър Картрайт.
- А той къде е? - Кой?
Старият негодник.
Така му викахме.
И то напълно основателно, гарантирам ти.
Нямаме представа.
Сигурно няма да искате да се разчува, предвид "Уестейкърс".
- Какво общо има експлозията? - Нищо.
Но когато в Лондон избухне бомба, вината е на МИ-5,
а по ирония на съдбата младокът си беше издънка.
Писачите в интернет ще си направят погрешни изводи.
Няма да се стигне дотам.
Сега ще чуеш какво мисля по въпроса.
Впечатляващо.
- Можете ли по команда? - Още една ли искаш?
- Това е отвратително и неуместно. - Скръбта влияе различно на хората.
Къде може да е старецът?
Не знам. Връщам се в леглото.
А един душ преди това?
Изкушаващо предложение, но не е удобно сега.
Не стига другото, ами и човек от екипа ми загина.
КЛОД УИЛАН, ДИРЕКТОР
Влез.
Уинтърс е влязъл с колата...
- Клод... - Даяна, благодаря ти.
Свикват Съвета за национална сигурност.
Ще ми е за пръв път, какво да очаквам?
Разясни ми, ако нямаш нищо против.
- Имам работа, ще набележа само главното. - Да, ако може.
Бъди кратък, но обстоен. Подчертай, че и разузнаването греши.
Не се бой да кажеш, че не знаеш,
не споменавай нищо недоказано и се пази от теч на информация.
- Да, разбира се. - Министърът на отбраната
ще се опитва да те подкопае, за да блесне военното разузнаване.
Ако премиерът ти възрази, вътрешната министърка ще го подкрепи,
макар допреди малко да е била съгласна с теб.
- Ще се оправиш. - Благодаря.
Но дойдох да ти кажа, че има нов смъртен случай.
- Още една бомба ли? - Не.
Стрелба. Няма връзка.
- Но жертвата е агент. - О, не.
Ривър Картрайт е бил застрелян от дядо си Дейвид Картрайт.
Дейвид Картрайт?
Но той е един от най-изтъкнатите ни кадри. Не го познавам лично, но...
Извинявай, но защо е застрелял внука си?
Явно го е взел за престъпник. Флайт е поела разследването.
Ясно. Как се спогаждате с нея?
- Добре. - Знам, че не беше твой избор.
Напротив, само условията за избирането й бяха твои.
Ще видиш ползите от вкарването на човек отвън.
Не се влияе от вътрешната политика, което благоприятства отчетността.
Нека не оповестяваме случая с Картрайт.
Първо да намерим Дейвид и да си изясним всичко.
Логично. Трагедия! Даяна?
Питам се дали не би предпочела да присъстваш на заседанието вместо мен.
Това е твое задължение.
Но ти се справи блестящо след уволнението на Тиърни.
Предвид сериозността на ситуацията и твоя опит,
смятам, че ще са много по-доволни, ако ти присъстваш
и после ми докладваш, нали така?
Има си хас.
- Това "да" ли значи? Чудесно. - Да, каквото наредиш.
Много благодаря.
Така.
Защо взривихте мола?
Колко души сте?
Коя е следващата цел?
Ето така се изтръгват сведения. Само да ми паднат.
Щях да издържа по-дълго, ако криех нещо.
- Не, всеки се пречупва в даден момент. - Аз колко издържах?
- Седем секунди. - Само?
- Да, плащай. - По дяволите.
- Чудно. - Двеста.
Да, добре.
- Вече ще издържа и цяла минута. - Да бе.
- Какво е станало? Наводнение ли има? - Не, той ме давеше.
- Защо? - Обзаложихме се на кламери.
Те са метадонът на хазартно зависимия.
Не ни стигаше кочината досега!
Изсуши си косата.
В Централата бях от обкръжението на Вездесъщите кралици.
- Казвала си ни. - Не че разбирам какво значи.
Значи, че влизах в кабинетите на шефовете.
Винаги знаех кой какво прави и кога.
Тук обаче ми е значително по-трудно.
Кога ще свалите коледната украса?
- Хвърлихме чоп, падна се на Шърли. - Не, хайде до три.
Махнете я, преди да ни е донесла лош късмет.
По-зле няма накъде.
Аман.
Връщам ви папките от миналата седмица.
- Оплакванията за шум? - Трябва да са подредени по дата.
Катрин ги искаше групирани по брой оплаквания.
Катрин обаче я няма, нали?
Както и да е.
Все е безсмислено.
Добро утро, Джей Кей. Гледай къде стъпваш.
Или да ти викам Коу?
Г-н Коу?
- Още нищо ли не е казал? - Нито дума.
Да си призная, мен ме устройва.
Все това ли прави?
Когато няма работа, така че бързо го натовари.
1,95.
В ГЛАВАТА НА ЧУДОВИЩЕТО
Що за човек взривява мол, пълен с хора?
- Чудя се какво ли следва. - Ядене на шоколадови бисквити.
И дай нещо против киселини.
Ето, благодаря.
Вие ме съсипахте.
Заляхте ме с насилие.
Но сега ще бъда свободен.
Две минути.
Ще страдате за годините, които прекарах в оковите на вашата система.
Дай боже да не съм последен.
- Скоро ще дойдат и моите братя. - Е?
Лам разпозна Ривър Картрайт.
Значи е потвърдено. Лам създаваше ли проблеми?
- И друг път съм се разправяла с такива. - Едва ли.
- Къде е Дейвид? - Още не знаем.
Съсед чул да минава кола посред нощ.
Тези Картрайт! Точно насред кризата ли намериха?
- Издири стареца. - А атентатора?
- Чух, че сте открили апартамента му. - Пратих въоръжен отряд.
Ти разследвай убийството на Картрайт.
- Две минути, госпожо. - Някакво движение?
Не и откакто го наблюдаваме.
Ето запис на Уинтърс, който излиза малко след 13 ч. вчера.
Следим жилището от 4 ч. сутринта, вдигнахме дронове.
Завесите са спуснати, но изглежда, че няма никого там.
Не се знае. Може да има съучастници.
Разкарайте децата.
Изтеглете децата.
Позакъснях.
- Някакво движение отзад? - Все още нищо.
Действайте.
- Полиция! - Влизаме.
- Отварям! - Полиция!
Чисто.
- Чисто. - Чисто.
Чисто.
Чисто!
Чисто.
Живял е като отшелник.
Празно е, госпожо. Няма нищо особено.
Искам криминалистите да огледат всеки сантиметър.
Разбрано.
Момчета, пускаме белите престилки да си свършат работата.
Колега.
Намерих паспорт.
На същото име е наел колата.
РОБЪРТ МАЙКЪЛ УИНТЪРС
Не се е криел.
Защото е знаел, че ще умре.
Ето ги и учените глави.
Дано не сте съсипали уликите.
Няма нищо за съсипване.
Огледах всичко. Открих дрехи, обувки, спален чувал.
И това е.
Хайде, чупката. Да пуснем малко светлина тук.
Мамка му.
Какво стана?
Казвай!
- Май е имало скрита бомба. - Божичко. Какво?
- Трима убити, ранени... - По дяволите.
Изведете ги, евакуирайте района и пратете друг екип.
- Да разберем дали има втори атентатор. - Слушам, госпожо.
Това е трагедия.
Пълна трагедия.
Клод.
Клод?
- Съжалявам, за пръв път ми се случва. - Хубаво, но се вземи в ръце.
Права си.
Пак отивам да уведомя премиера и да пусна изявление.
Не, първо трябва да кажеш на близките.
- Не бива да научават от новините. - Разбира се.
Къде ми беше умът? Благодаря, Даяна, ти си непоклатима.
Какво става?
Евакуират сградата, госпожо.
Каква каша!
Родерик?
- Какво правиш? - Вземам компютъра на Картрайт.
Защо?
Защото е умрял.
- Какво? - Какво става?
- Какво правиш? - Роди твърди, че Ривър е умрял.
- Тъпа шега, Хо. - Няма майтап, истина е.
- Откъде знаеш? - Лам ми каза.
- Какво ти е казал? - Какво става?
Картрайт е мъртъв.
- Как така? - Много смешно.
Лам ми каза, че Картрайт е умрял.
"Ще закъснея.
Разпознавах трупа на Картрайт нощес."
- Я стига глупости. - Какво? Къде?
- Сигурно ни пързаля. - Няма логика. Говори ли с Лам?
- Не. - Тогава...
- Не си сигурен, но му крадеш компютъра? - Не го крада. И е мъртъв.
Имало е сигнал за стрелба у Дейвид Картрайт.
Открит е труп.
Господи.
Боже.
Мамка му, аз съм виновна.
- Господи, аз му казах да отиде. - Къде?
У дядо си, за да го види, а старецът го е застрелял.
- По дяволите. Кажете ми, че не е вярно. - Какво?
- Не може да се случва пак. Не е възможно! - Дори не знаем какво е станало.
Но знаем, че той е мъртъв, нали? Какво още? Мъртъв е.
Има и хубава новина - хванах си гадже.
- Ти си идиот бе! - Луиза!
Мамка ви!
Двама се карат, третият печели.
Антитерористите и МИ-5 потвърдиха, че разглеждат
всички възможности в разследването на атентата в търговския център.
Не е ясно как Робърт Уинтърс се е сдобил с материалите за бомбата,
но живущите в околността оказват съдействие на полицията.
Последната разпозната жертва е 25-годишният Джак Уортън,
а брат му е бил ранен при взрива.
С това самоличността на всички 23-ма загинали вече е установена.
Тази сутрин полицейски патрули обходиха...
Джаксън, какво искаш?
Много мило посрещане. Да беше вкарала малко чувство.
Вкарах, но не такова, каквото ти се щеше.
- Ще ме поканиш ли? - Не.
А ако все пак вляза?
- Купих закуска. - Вече ядох, а и това не е закуска.
- Да пийнем тогава? - Дори за теб е раничко.
Имах предвид чаша вода.
Защо си дошъл?
- Не може ли да навестя стара приятелка? - Съмнително и невярно.
Досега разпознавах трупа на Ривър Картрайт.
Исках да кажа първо на теб.
Ето, виждаш ли? Чудна закуска, с портокалче е.
- Здравословно. - Ривър? Ама как?
Прострелян в гърдите и лицето. Досадната му физиономия е заличена.
- Няма ли да реагираш? - Това е реакцията ми.
Къде е станало?
В банята. Също като едно време, а?
Ще кажеш ли на другите?
Пратих есемес на Хо. Сигурно вече е пуснал клюката.
- Есемес? - Няма да му пиша в "Туитър" я!
За бога, Стандиш, загинал е човек.
Знаеш как ще подейства това на Луиза.
Затова писах на Хо, тактичен човек съм.
В такъв случай, след като вече ми съобщи ужасната новина, може да си тръгваш.
Виждам, че си заета.
- Няма ли да попиташ в чия баня? - В чия баня?
- Съжалявам, тайна. - Дори ти е приятно!
По-приятно щеше да е с чаша вода.
Човек се дехидратира, като будува цяла нощ.
Прекаляваш.
Сама ли си?
Трябваше да попитам.
- Как смяташ, дали съм с някого? - Не, но все пак.
- Репутация трудно се променя. - Наясно си.
Всеки, който те познава, те има за гадняр.
Но вече не е нужно да те търпя, защото напуснах.
Поне се опитах. Три пъти писах на "Личен състав".
Знам, от там ми препращаха оставката.
Трябвало аз да я одобря.
И какъв е проблемът, Лам?
Години наред ме подтикваше и най-сетне направих каквото искаше.
Подпиши, за да продължа живота си.
Искам да съм сигурен, че си убедена.
Как ще се чувствам, ако после съжалиш и се пропиеш пак?
Не искам да ми тежи на съвестта, че се наливаш ревешката.
Пияниците само си търсят оправдание. Не че те виня, то си е болест.
У дядо му беше, между другото.
Кое?
В банята на дядо му. Не че си ме питала.
Не попита и кой.
- Какво "кой"? - Кой е застрелял Ривър.
Защото и ти като мен знаеш, че е жив.
Стига ме обърква! Нали каза, че си разпознал трупа му?
А ти изобщо не полюбопитства за обстоятелствата.
Шокирана съм!
Шокирана си, че дойдох, но не и от новината,
че Ривър е жив, защото си го видяла.
- Какви ги дрънкаш? Глупости! - Стига, Стандиш.
Не умееш да лъжеш.
Освен това...
колата му е отвън.
- Добре де, беше тук, но вече го няма. - Така по бива.
А сега не се преструвай, че не криеш дъртака в спалнята.
Ривър помоли да го скрия.
- Доволен ли си сега? - Нали си ме знаеш.
От мен винаги блика радост.
Хубаво, а сега напусни спалнята ми.
Драги.
Къде е Ривър?
ПАРИЖКО ТАКСИ
Кой си ти?
- Колко още? - Близо сме.
Превод на субтитрите Боряна Богданова