ГОНКОНГ
ТРЕК 1
Дивіться, хто нарешті прокинувся.
Якраз встигнеш вперше побачити феєрверки.
КИТАЙСЬКИЙ НОВИЙ РІК
Хіба вони не прекрасні?
Як і ти, моя солодка булочка.
Дивно.
О ні. Вони нас знайшли.
Тримай Бінкі міцніше, дитинко.
Бабуся розбереться.
ТРЕК 2
Глянь на цього дурненького «яогуай».
Па-па, лялечко!
«Па-па» — слушне слово.
Не хвилюйся, Томе. Допомога вже в дорозі.
Бувайте, лузери!
Няв.
Тримай. Причин хвилюватися немає, бачиш?
Ну ж бо. Давайте.
Де ж ви?
Перепрошую. Обережно. Пропустіть.
Швидке доставлення!
Хто сказав, що свині не літають?
Нарешті з'явилися.
Розчисть дорогу, Козле.
Уперед. Ви знаєте, що робити. Захистіть вартову.
Атака!
Поласуй пір'ячком!
Копняк, копняк і копняк.
Мила атака!
Лошице, оточи їх.
Це недобре.
Місіс Лі!
-Тигре, ні! -Зачекай на нас!
УЧЕНЬ ТИГРА
САН-ФРАНЦИСКО
15 РОКІВ ПО ТОМУ
Дивись, куди преш, лузере.
Сам дивися, куди йдеш, чемпіоне.
Чи ні.
Ти в нормі?
Так, усе чудово.
Гей. Ти ж новенька.
Не така вже й новенька.
Я Том. Скоро повернуся.
Тобі повний гаплик.
Не невеликий гаплик, а прямо стовідсотковий?
Він того не вартий.
Тікай, фріку!
Я просто йду, а не тікаю.
Хтось бачив його будинок?
Він увесь у цьому мотлоху.
Магічні амулети й пахощі.
Це його чокнутої бабці.
Вона що, якась відьма?
Так, не вплутуймо в це бабусю.
Або що?
Скажи: «Моя бабця — відьма».
Твоя бабця — відьма?
Стій. Ні! Твоя…
Ось тобі. Тобі і твоїй бабці-відьмі.
Я сказав не чіпати мою бабусю!
Ти це бачиш?
Видно його спідню білизну.
СТАРША ШКОЛА САН-ФРАНЦИСКО
Що відбувається?
Йоу! Бійцівський клуб!
Усе гаразд. Це лише я.
Так. Це було неочікувано.
Я Рав.
Я Том.
Так, ти вже казав перед тим,
як підкинув чувака до стелі.
Оце так.
Це через протеїновий батончик, який я з'їв уранці.
Ого. Я теж такий хочу.
-Зачекаєш? -Гаразд.
Вітаю.
Сказала, що піду додому пішки.
Ходімо. Ну ж бо.
Так.
То це створює твоя бабуся?
-Ага. -Ого.
Моя прийомна мати любить такі речі.
У бабусі є історія про те, як вони відганяють злих духів.
Так, зупинись. Злі духи?
-Вибачте! -Дорогу!
Знаєш, бабусі розповідають небилиці.
Узагалі-то, не знаю.
-Пробач. Я не хотів… -Усе нормально.
Я нарешті зірвала джекпот.
Місце, де я зараз живу, крутезне.
Це класно.
Бабуся взяла мене, коли я був дуже малий.
Та вона чудова.
-Знаєш, вона може бути… -Якою? Дивною та докучливою?
Так. Але при цьому вона крута.
Я б жила з крутою відьмою.
У мене застрягло щось у зубах?
Ні. Усе добре.
А зараз?
Привіт, Джіджі.
Ця штука в нормі? Це її нормальний вигляд?
Так. Просто вона спить із розплющеними очима.
Бувай, Джіджі!
Напевне, в тебе очі пересохли.
Благаю, краще розвертайся.
Ти не зможеш це розбачити.
-Ну ж бо, Томе. Упевнена, там усе добре. -Угу.
Я отримую стусани за свій нормальний будинок.
Невже так погано?
Ого!
Люди думають, що наш будинок — храм, і залишають на ґанку апельсини.
Із хорошого — безкоштовні апельсини.
Гей, Томмі!
Привіт! Хто твоя подруга? Вона така мила.
Вітаю, бабусю Тома.
Чорт би мене побрав.
Томе, запроси її в гості.
Гаразд. Зараз буду, бабусю!
Побачимося завтра.
Твої батьки познайомилися в старшій школі.
Бабусю, спокійно.
Вона просто подруга, ясно?
Та і напевно злякалася нашого шаленого будинку.
Шалено чудового?
Добре хоч не бачила його зсередини.
Томе, ці амулети можуть здаватися тобі безглуздими,
та вони важливі для мене.
Я не знаю, що вони означають.
Щоб розуміти, знати не потрібно.
Ти говориш загадками.
Колись
ти пізнаєш істинного себе,
а не того, ким собі здаєшся.
І що це означає?
Ми ж про це говорили.
Томе, ми не використовуємо це.
Ми використовуємо це й це.
Нам не потрібно битися.
Ба більше, це не твоє.
Дехто назвав тебе відьмою.
То й що? Може, так і є.
Дуже смішно.
Тому забіяці потрібне твоє співчуття.
Що? Чого б це?
Можливо, колись і його ображали.
За природою люди хороші, Томе.
Наша родина завжди в це вірила.
Яка ще родина? Є тільки ти і я.
У твоєму родоводі тисяча поколінь.
Наші традиції живуть у тобі.
Може, хоч раз спробуємо бути менш традиційними?
Очевидно, що я пишаюся цим і таке інше.
«І таке інше»?
Я лише хочу бути звичайним.
Томе, ти не звичайний.
Чудово. Дякую.
Уся наша родина дуже не звичайна.
Я давно хотіла поговорити з тобою про це.
Та спершу ти маєш повісити амулети назад.
А тоді поговоримо.
Гаразд, бабусю.
Поквапся!
Їх не можна так вішати.
Ого, чуваче!
Є система.
Хто ти?
Довго захисні амулети було знято?
Хвилин п'ять.
-Я тебе знаю? -Ні.
Та я знаю тебе.
-Ти мене обнюхуєш? -Так. І ти смердиш.
Брехня.
Де бабуся? Місіс Лі, з вами все гаразд?
Чуваче. Гаразд.
Не роззувайся. Це зовсім не нечемно.
Ну ось. Розніс бруд і все таке.
-Ху! -Мей Лін.
Я така рада тебе бачити.
Щипати необов'язково. Ми ж про це говорили.
Томе, це Ху, мій давній друг.
Давній друг?
Про яку дружбу ми говоримо?
Сподіваюсь, платонічну?
На це немає часу.
Я упіймав аромат «фашу» в школі.
Магія?
Знаю. Я теж.
Він ним тхне. Це небезпечно.
Заспокойся.
Якраз збиралися поговорити «про це».
Бабусю, ні, мені не потрібна ця розмова. Мені 15.
Амулети зняті, хлопець досі не знає, хто він такий,
і жоден із Зодіаків не дотримується моїх протоколів.
Томе, щодо сьогоднішньої бійки. Що саме сталося?
Той хлопець на мене розізлився.
Він кремезний.
Із величезними плечима. Як ти.
Ближче до суті.
То був не я. Це той хлопець почав.
-Ти це припинив? -Що?
Чи сталося щось дивне?
Так… Ні, взагалі-то.
Хіба що я закинув його на стелю.
Оце так.
Стоп. Ніхто ж не бачив?
Та ні. Тільки десь сотня дітей.
Потрібно вшиватися.
Бабусю, хто цей чоловік?
«Цей чоловік»?
Я воїн Кола Дванадцятьох,
я поклявся захищати вартову Фенікса.
Бабусю, це як із казок?
Я — Зодіак.
Гаразд. Вітаю. Я Том із будинку Лі.
Не переношу лактозу і є вартовим картки зі Стефеном Каррі.
«Казок»?
Я хотіла дати йому час.
Час для чого?
Серйозно? Люди! Гей! Я тут.
Так. Ми знаємо, що ти тут.
У чому твоя проблема?
Усі в курсі, що ти тут!
Хоч якісь твої слова мають сенс?
Усе, що я говорю, має сенс.
Тут щось є.
-Землетрус! -Ні.
Узуйся, Томе.
Як ти це зробила?
Бабусю.
О так. Я прикрию спереду, а ви — ззаду.
Ні. Це могутнє «фашу».
Ви з Томом маєте піти.
Що? Ні!
Сховай його. Ти йому потрібен, Ху.
Томе, подивись на мене.
Обіцяю, що все поясню,
та зараз ти маєш піти із Ху.
Я тебе не залишу.
Лу.
Ідіть! Негайно!
-Ні, чекайте… -Ідіть!
Місіс Лі.
Лу.
Можна все спростити.
Ти знаєш, що мені потрібно, стара.
То підійди й візьми це.
Уперед!
Принесіть мені Фенікса.
Як мило.
Бабусю!
Ні!
Назад!
Як же я за цим скучив.
Що сталося з твоїми штанами?
Чудово. Ще «яогуай».
Що, в біса, за…
Воїни Зодіаку тебе зараз не захистять.
Тут тільки ми.
Чи ти хочеш, щоб я почала з твого любого онука?
Не чіпай його!
Давай! Ну ж бо! Вйо, тигре!
Ще раз це скажеш — і я тебе з'їм.
Ні. Чекай! Стій!
Ні! Господи!
Ні! Відчепися від…
Дивися, куди б'єш.
Тигре, допоможи!
Поглянь на себе, зараз ти така слабка.
Така стара.
Простягнути руку допомоги?
Я дам тобі дві!
-На використаний підгузок. -Бабусю!
Бабусю!
Томе, з тобою все гаразд?
Думаєш, мене так легко подолати?
Я візьму це.
Ні! Відпусти її!
Цього не буде, поки я вартова!
Бабусю.
Що?
Що це?
Примарна карета.
Забирає душі величних і благородних.
Бабусю!
Давай, малий. Не відставай.
Швидко, всередину.
Я маю сповістити інших.
Яка від цього користь? Ні, нам потрібно…
-Крамниця з мотлохом? -З антикваріатом.
Не мотлохом.
Я тут мешкаю.
І наглядаю за тобою.
Ти й ті монстри…
«Яогуай».
Істоти Лу. Злісні дрібні істоти.
Це ж лише божевільні вигадки, що бабуся розповідала мені.
Це не вигадки.
Не вигадки, малий.
Твоя бабуся була вартовою, Томе. Однією з найкращих.
Вона віддала своє життя, захищаючи це.
Її кулон?
Це Фенікс.
Відколи богиня Ну Куа використала його для створення людства,
темні сили намагаються ним заволодіти.
Тепер захищати його — твій обов'язок.
Що? Це не…
Я маю йти додому. Завтра на навчання.
А бабуся, вона…
Ти не можеш піти.
Це моя робота.
Я навіть не знаю тебе.
Якщо ти воїн Зодіаку, то мав захищати бабусю!
Томе…
Ти покинув її там! Ти міг її врятувати.
Гей.
-Я маю йти звідси. -Стій. Ні.
-Не можна… Стій. -Відвали!
Ні. Ти маєш знати про…
заклинання виходу на дверях.
Місіс Лі віддала тебе під мою опіку.
Тепер ти мій учень.
Нагорі є кімната. Чому б тобі її не зайняти?
Гаразд.
Дурний тигр.
Цього не може бути.
Просто дурний кулон.
Та годі!
Хто насмілився розбудити імператрицю Ну Куа?
Том?
А, це ти.
Тепер ти можеш перебувати у двох світах…
світі смертних і світі магії.
Гаразд.
У мене точно дах їде.
Я гадав, що з нею все буде добре.
Пробач, малий.
Не знаю, що зараз додають у пахощі,
та воно викликає в мене подразнення очей.
Так.
Так, і я не знаю.
Агов. Томе?
Томе. Малий!
Прокидайся!
Пострижи кігті.
Якого біса? Так ти будиш людей?
Наступного разу заспіваю тобі.
А тепер ходімо. Час братися за роботу.
Роботу? Не знаю, що ти собі думаєш із цим навчанням,
та я не натиратиму машини воском.
Так, тут класно. Давай.
Потрібно розуміти, з чим я працюю.
-Спробуй мене вдарити. -По-справжньому?
Чи думаєш, що не впораєшся?
Уперед, пухнастику!
Маєш бути краще, ніж зараз.
Гадаєш, «яогуай» стоятимуть і чекатимуть на тебе?
Я не можу тебе вдарити.
У цьому суть?
Ні. Суть у тому, що ти не розумієш суті.
Скільки разів ти намагався мене вдарити?
Не знаю.
Вісім.
А скільки разів ти перевірив, чи Фенікс досі в тебе?
Жодного.
Ось у чому суть.
Щур!
Я казав не чіпати мій гаманець! Іди сюди!
Ні, та штука…
Ти за це заплатиш!
Так тобі й треба!
Скільки років…
Досить красти мої речі!
Привітулі!
Господи! Ти це бачив? Я це зробив!
Цю штуку! Я зробив це…
Сильно не радій. Це було захисне «фашу».
Це рефлекс.
Томе, це Щур.
Чекай. Він Зодіак.
Він такий, як ти.
Ти хочеш мене образити?
Сідні — моє ім'я. Моє діло — придбання.
Придбання?
-Ти крадій. -Крадій?
Ти вкрав мій меч династії Мін.
Твій годинник на місці?
У мене немає годинника.
Не біда. У мене є ціла купа. Хочеш? Зроблю знижку по дружбі.
Сідні, чому ти тут?
Він знову став щуром. Ну гаразд.
Ху, я прийшов дещо тобі розповісти. Я вчора бачив Лу.
-Що? -Що?
Сіде, це неможливо. Ми бачили, як вона померла.
Я блукав по старому престижному району біля морських скель.
У них найкраще сміття.
У канаві я знайшов першокласний клем-чаудер.
А потім нізвідки з'явилася Лу!
Це було біля закинутого маєтку, і я подумав:
«Вона теж прийшла за клем-чаудером?»
Вигляд вона мала огидний.
Це слово я вживаю рідко.
Вона заповзла в той моторошний фонтан,
і вода її зцілила, Ху!
Ясна річ, я прийшов сюди.
Я знаю те місце. Чого чекаємо? Ходімо за нею.
-Що? Ні! -Чому ні?
Бо тебе вб'ють.
Лу не просто «яогуай».
Вона має силу вартового.
І доступ до найтемнішої магії.
Треба йти до храму за рештою Зодіаків.
Саме так! Зробімо це. Зберімо команду Зодіаків!
Я краще працюю один.
Ну ж бо. Ти ж розумієш, що йому буде безпечніше з нами всіма.
Гаразд. Ми підемо за Зодіаками.
-Так! -Так!
Я вже про це жалкую.
-Гей. -Це жарт якийсь.
Маю для тебе невеликий подарунок.
Це не він!
Знайшов її в автобусі, тому вона хороша.
Тобі може це знадобитися.
Та запам'ятай: ти отримав це не від мене.
Це з династії Мін?
Чудово!
НОВОРІЧНИЙ ПАРАД ЦІ ВИХІДНІ!
У Китайському кварталі найсмачніша їжа у світі!
Перепрошую.
Відчуваєте цей аромат?
Риба, що гниє, полита соєвим соусом.
Як грубо!
Запліснявілий женьшень?
Дамплінги! Не вірю, що хтось їх викинув!
Ходімо, Щуре.
Так!
-Ось воно. -Ми прийшли за дімсамами?
Не все є тим, чим здається, малий.
Лише один. Упевнений, я впораюся…
От лайно.
Не все є тим, чим здається, так?
О так.
Зачепите Тигра — відчуєте силу пазурів.
-Що? Якась маячня. -Це не так.
-Ніхто так не говорить. -Тигри говорять.
Ти!
Що?
Уперед. Зробімо це!
Показуха.
Так, так, ти можеш літати.
Йоу! Це було неймовірно!
Панове.
Містрал.
Я і без тебе справлявся.
Так, я бачила.
Рада зустрічі, гризуне.
Назвала мене гризуном.
Томасе Лі.
Для мене буде честю захищати й направляти тебе.
Гей! Місіс Лі довірила його мені.
Тому наглядатиму за ним і направлятиму його я.
Як направив його в цю пастку?
Так, я відведу малого в храм.
Гарна ідея.
Може, там буде вчитель, у якого менше проблем із довірою.
Знаєш що? Тебе не питали.
Про те, чи можу тебе врятувати?
Будь ласка, до речі.
Усе ніяк не заспокоїться.
А Ху не змінюється.
Як у приказці про тигра і його забарвлення.
Яка ж ти дотепна.
Знаю.
Синтіє!
-Ми зачинені. -Що?
Кажеш, ти з усім справляєшся?
Синтіє, це я, Тигр.
Це Ху.
Відчини двері.
Ти мене соромиш.
Зачинено!
Це стосується Зодіаків.
А це — дімсам.
І ми відчиняємося за три години.
Чудова робота.
Тебе хтось любить?
Я знаю, що робити.
В обмін на вхід пропоную цей 65-річний дикий женьшень.
Щуре, досить красти соєвий соус.
Ти точно не плутаєш мене з іншим щуром, який вміє розмовляти?
Сто баксів підійде?
Ми відчинилися! Заходьте.
-Ані слова. -Будь ласка.
Неймовірний аромат. Можемо перекусити булочками?
-Ні. -Пробач Ху.
Він не розуміє людей.
Чи почуття. Чи сучасний світ.
Практично нічого, якщо чесно.
Від хлопця тхне пахвами та новою магією. Хто він?
-Він під моєю опікою. -Під нашою.
Зодіаки.
І що це таке?
Храм Дванадцятьох — у холодильнику?
Давно я це не робила.
Дякую за булочку.
Вона була тобі потрібна. Ти захудий!
Вона жаба.
Вітаю у Храмі Дванадцятьох.
То це ваша чарівна фортеця?
Ти ще нічого не бачив.
А тепер представляю наш стартовий склад.
Ми що, баскетбольна команда?
Нехай зробить свою справу.
Представляю неймовірних,
дивовижних воїнів Зодіаку.
Вас пробудить містер Рання Пташка…
Півень!
Люте пір'я!
Лапками прокладе дорогу у ваше серце, ви полюбите його і смердючий подих —
Пес!
Слиняве цунамі!
Наступний — здоровань, гора м'язів —
нестримний Бик!
Привітайте чарівницю Мавпу!
Мала, вередлива, зменшувати вмію!
Вона має різкий удар, а крутитися — її дар.
Свиня!
Свинячий рознос!
Далі запалює королева піротехніки.
-Вітайте… -Занадто гаряча для вас.
Драконку!
-Досить непогано! -Не підтримуй це.
Почує все, що ви скажете.
Чарівна Кролиця!
Мила атака!
Вона гнучка та ікласта,
ви б не хотіли побачити її у своєму спальнику.
Змія!
Обіймемося?
Справжня гонщиця — Лошиця!
Максимальна потужність!
Наш експерт із вибухів,
підривник…
Козел!
Він серйозний, він непростий, він егоїстичний…
Ну все. Шоу завершено, Щуре.
Я їх викликаю.
Як грубо.
Дивно. Зазвичай з'являються всі 12.
І це все?
Це ж якийсь контактний зоопарк.
-Що це за малий? -Це Том.
-Тепер він вартовий. -Привіт.
Новий вартовий?
Не сміши моє пір'я!
Погляньте на хлопчину. Він же щойно вилупився.
Говорить курка.
Я півень! Зрозуміло?
-Півень! -Може, досить?
Коли ми кудахкали останнього разу, ти казав, що сам можеш захистити вартову.
Хіба не так, Козле?
Жодних вибухів у приміщенні.
Ви збираєтеся мені допомагати? Лу має відповісти за скоєне.
Малий, справа не в помсті. Це не те, чим займаються вартові.
Може, варто було б.
Ти залишишся в храмі.
-А ми розберемося з Лу. -Що? Ні!
Воу, воу, воу. Я пропустив зібрання, де містера Вусатика обрали головним?
Твоя компанія не до вподоби й мені, Гомілочки.
Гомілочки?
Ти зараз відчуєш їхній смак!
Зменшити вас у розмірі?
Хлопці! Гей! Агов!
Гаразд! Якщо хочеш, щоб я показав тобі…
Як це мило.
Не спрацювало, Наомі.
Гадаєш, великий і крутий?
Півні завжди перемагають котів.
Вам тисячі років, а ви досі поводитеся як діти.
Такі крихітні. І такі злі.
Ти за клювок від смерті. Клювок смерті.
Радій, що ти не обід.
Гей! А де Том?
Куди він пішов? Кролице?
Так. Чую біг.
У провулок і…
Хлопець просто втік від нас.
Так, він утік.
Ходімо. Не дамо йому втекти.
Вибач.
Стривай, ти ж не розмовляєш?
Звісно, ні.
Білки ж не розмовляють так, як тигри, щури, мавпи й дракони.
Якого…
Томе!
Якби я знав, що всередині це місце таке гарне,
я б уже давно його обікрав.
Це ілюзія.
Накладено темне «фашу».
Розділімося. Оглянемо більше території.
Ні. Разом ми сильніші.
Гаразд. Тоді залишаємося разом.
Але окремо.
Це ж не разом.
Я одна це чую?
Усі це чують, пухнаста!
Я рада, та в моїх вухах це звучить краще.
Ого, який довгий коридор.
Козел!
Інші Зодіаки!
Напевно, Лу їх упіймала.
Слухайте! Мої вуха розберуться!
Іди! Знайди інших!
Біжу!
Що ж, парасолько!
Зараз ти скуштуєш крилець.
Рав?
Томе? Привіт.
Що ти тут робиш?
Я тут живу.
Це в тебе меч? Це що, косплей?
Ти живеш у закинутому маєтку?
-Закинутому? -Рав.
Представиш мене своєму другу?
Так, пробач. Це Том.
Томе, це моя прийомна мати, Лу.
Лу?
Томе! Що ти робиш?
Вітаю, Томасе.
А ти дійсно чудовий.
Якого біса?
Що ти таке?
Тікай!
На ньому є кулон, Рав.
Не маю контролю!
Принеси мені його.
Томе, я…
Кулон, Рав?
-У нього його немає. -Що?
У нього нічого немає! Відпусти його!
Досить!
-Рав! -Де Фенікс?
Томе!
Я шукаю Фенікса тисячу років, Томасе.
Скажи, де він, і я помилую тебе.
Тебе і милу дурненьку Рав.
Кажи, де він!
Гаразд. Зачекай, будь ласка.
Зачекай.
Під каменем на моєму ґанку.
Стій. Ні, він у мене в кишені.
Чи в шкарпетці…
Дурепу з мене робиш?
Ні. Він точно в моєму капелюсі.
Чекай, я ж без капелюха.
Томе!
Тигр.
Драконка.
Щур.
Де Мавпа?
Прекрасно.
Коли останній із Зодіаків помре тут із Томасом,
ніхто не завадить мені його знайти.
Що відбувається?
Тримайтеся за щось!
Сідні! Це мій меч?
Що?
Усі ж уміють плавати?
Плавати? Так. Дихати під водою? Ні!
Здається, я знайшов вихід,
та я напевно єдиний, хто туди пролізе.
Зроблю, щоб пролізли всі. Тримайтеся!
Давай!
Добре.
Наомі, зменшувальне заклинання має термін дії?
Святий смажений рис із креветками!
Я так дивно почуваюся.
У нас проблема!
Поквапся, Драконко!
Що?
Молодець, Наомі.
Народе?
Хоч хтось!
Томе, я…
Дякую, що врятував мене.
Нічого не бачу! Суцільна темрява!
Це кінець?
Усе пройшло чудово.
«Яогуай».
Томе, це дуже важливо. Де ти сховав Фенікса?
У щасливому місці.
Сподіваюся.
У банці з печивом фортуни?
Геніально, правда ж?
Підфартило, що його не з'їли!
Мені це видалося смішним.
Я дивився на такі ж килимки все життя.
А на них завжди були ви.
Ну майже ми.
Поглянь на це.
Що це, сосиска? З ніжками?
І в мене немає шерсті на обличчі.
А в мене є. І я маю чудовий вигляд.
Я скучила за Свинею.
Я скучив за всіма.
Вони — наша родина.
Ми маємо їх урятувати.
Ви маєте навчити мене всього, що повинен знати вартовий.
Будь ласка.
Вартовий завжди навчає наступного вартового.
Малий має рацію.
Без місіс Лі в нас немає іншого вибору.
Ти повинен з'єднатися з Феніксом.
Містрал?
Очисть розум від усього стороннього.
Щоб побачити Фенікса, ти маєш сфокусуватися.
Сила Фенікса — наймогутніша сила в цьому всесвіті.
У правильних руках вона творить.
У неправильних, як у руках Лу, — нищить.
Що станеться, якщо вона його отримає?
Вивільнить його силу на Новий рік,
коли чі найбільш потужна.
Тоді використає Фенікса, щоб знищити людство
і вічність правити в темному світі.
Звучить погано.
Вивільниш його — торкнутися його і не померти
не зможе й вартовий.
Та носити його на шиї — нормально. Зрозумів.
Дамплінги на пару. Дуже смачно.
Я не голодна.
-Їж! -Тобто…
Томе, передай соєвий соус.
Не торкаючись його.
-Як? -Лініями чі.
Це як ниточки магічної енергії, що є повсюди.
Ти просто берешся за одну.
Ось так.
Йоу!
Ти бачиш Фенікса?
Ні.
Мене легко налякати,
захисні заклинання стають у пригоді.
Захисне заклинання!
Захисне заклинання.
Ні.
Навчиш знищувати речі за допомогою «фашу»?
Зачекай-но.
-Що ти сказав? -«Фашу».
Відчуй у собі чі.
І дай їй волю.
Жахлива ідея.
«Фашу»?
Так.
«Фашу»!
-«Фашу»? -Геть неправильна інтонація.
Ні.
Йоу! Ти це бачила?
Фан… Фан-шу.
Ти щойно сказав «батат»!
«Батат»!
Так!
Десерт!
БАЧИШ ФЕНІКСА?
Так!
-Дійсно? -Ні.
Так!
А ЗАРАЗ?
Усе це — ніщо, якщо ти не бачиш Фенікса!
-Ху. -Начхати!
Ну пробач, що не можу з'єднатися з магічною пташкою.
Історії про вартових і Зодіаків, що розповідала місіс Лі,
були не просто казочками на ніч.
Вона тебе навчала, Томе.
Я казав, що не знаю, що я…
Не потрібно знати, щоб розуміти.
Може, зробимо перерву й заспокоїмося?
-Гаразд! -Гаразд!
Він мене ненавидить.
Так ти вважаєш?
-Ху віддав за тебе своє життя. -Що?
Тоді вночі на мосту. Ти був ще немовлям.
Ху заплатив велику ціну за порятунок твого життя.
За ним прилетіла Примарна карета.
Лише віддавши йому частину душі, поєднавши її душу з його,
місіс Лі змогла його врятувати.
У Ху є частинка душі бабусі?
Іноді її можна побачити. В очах.
Я вражений. У нього дійсно є успіхи.
Цього замало, і ти це знаєш.
Без вартового, що навчить з'єднанню з Феніксом,
усе це марно.
Ми робимо все можливе, Ху. Та ми не місіс Лі.
Я давно за ним спостерігаю.
Чому він не з'єднується з Феніксом?
Бо не знає, хто він такий.
Може, і не дізнається.
Я вдома, бабусю.
Не розумію.
Чому ти мені не розповіла?
Як я зроблю це без тебе?
Ні. Це неможливо.
Ти…
Це дійсно ти?
Гадав, вони так просто мене здихаються?
Бабусю.
Що сталося? Куди ти поділася?
Це історія на потім.
Скажи, мій кулон досі в тебе?
Не варто було давати його мені.
Я не вартовий. Я навіть Фенікса не бачу.
Нічого, Томе. Усе буде добре.
Я його візьму.
Це не вона!
Ні!
Облиш її!
Погляньте-но. Хтось навчається.
А ти. Невдячна.
Ти розчарувала свою маму Лу.
Так? Ти була жахливою матір'ю!
-І погано готувала! -Біжімо!
Добре!
Дякую, Томасе.
Не вірю, що він зробив це знову. Чому він від мене тікає?
Тікає? Чи ти його відштовхуєш?
-Це повна маячня. -Серйозно?
Досить із мене…
Типова котяча поведінка.
Що? Я не…
Незалежний? Не захищаєш територію?
Я вже мовчу про надмірний догляд.
Гей.
Коти не підходять, коли їх кличеш.
Хочуть, щоб усе було на їхніх умовах, як зручно їм,
навіть із людьми, яких вони люблять.
Я помиляюся?
Ні.
Я всіх відштовхнув.
Тома, Зодіаків, а тебе, напевно, найбільше.
Та ти мене не полишила, Драконко.
Чому?
Просто я люблю котів.
Томе!
Я його втратив.
Фенікс у Лу.
Я подумав, що якщо повернусь у наш будинок,
то зрозумію, чому вона мені не розповіла,
і знайшов це.
Ого.
Я дав це тобі, коли ти був малим.
Дійсно?
Я наглядав за тобою все твоє життя.
Ще з тієї ночі на мосту.
Ми знали, що Лу повернеться.
Ми з твоєю бабусею вирішили сховати тебе, щоб захистити рід.
І це працювало…
Поки я не кинув хлопця в стелю?
-І зняв захисні чари. -Але ж ти не знав.
Я дав Лу заволодіти Феніксом.
Це моя провина.
Пробач, що не був найкращим учителем.
Та через тисячу років я нарешті усвідомлюю,
що має більш вагоме значення,
і це те, як ти йдеш уперед.
Не знаю, чи я можу бути тим, ким потрібно бути.
Ти вже ним є.
Це в тебе в крові.
Ти походиш із тисячі поколінь вартових, Томе.
Твоя бабуся дала кулон тобі.
Вона в тебе вірила.
Гаразд.
Як нам знайти Лу?
Ми шукатимемо Фенікса.
Лу чекає заходу сонця, коли енергія буде на піку.
Так, постарайся і знайди Фенікса.
Це занадто.
Томе, сфокусуйся.
Не можу. Я втрачаю контроль.
Дихай.
Сфокусуйся на чомусь, зачепися за щось.
Усе гаразд. Заспокойся.
Лу!
Томасе, ти як бабуся.
Наполегливий до останнього.
Гей!
Отримуй стусана від мавпи!
Розірвіть тварин.
Поганий «яогуай»!
Тепер твоя рука — дамплінг!
Можна позичити?
Бувай. Дякую!
Так!
Захисне заклинання!
Захисне заклинання?
Шкода, що бабусю ти не захистив.
Монстерка!
Тримайся!
Ні!
Томе.
Бабусю.
Томе!
Ні!
Ху!
Не можу перестати забирати всіх, кого ти любиш.
Бідолашний Томас.
Знаєш, чому я не вбила тебе того вечора на мосту?
Ще тоді я побачила це у твоїх очах.
Ти не був загрозою, бо ти не вартовий.
Ні, чергова брехня. Тоді мене врятував Ху.
І де ж зараз твій тигр?
Гей! Парасолька Лу!
Швидше, хапайте її! Потрібно звільнити інших.
Це божевілля!
Я зловлю її.
Ні!
Зловила!
Ганяюся за лихою парасолькою в натовпі монстрів. Нормально!
Наомі! Допоможи.
Так ти допомагаєш?
Ти не уявляєш, як довго я чекала цього моменту.
Із силою Фенікса я зможу змінити світ,
він буде безлюдним,
і для тебе я маю місце у першому ряді.
Давай, Наомі!
Відпусти моїх друзів, дурна парасолько!
Що ж, Зодіаки. Маємо захистити вартового! Разом.
Зробімо це!
Томе?
Ні!
Поглянь на це, Томасе. Хіба не прекрасно?
Ми йдемо, малий!
Я перша, Тигре.
Вйо!
Я вам покажу, хто тут головний!
Гарматне ядро!
Киньте ще одного!
Ось так.
Чуєш це?
Ху!
Так! Зодіаки йдуть!
Мавпяча лапа!
Козле!
Ви запізнилися!
Досить!
Я покінчу з цим раз і назавжди.
Давай, Томасе.
Можеш померти в бою,
як твоя бабуся.
Нам не потрібно битися.
А що ти, по-твоєму, робиш, хлопче?
Нам не потрібно це.
Нам потрібно це.
І це.
Тепер я розумію, бабусю.
Давай, хлопче. Бийся зі мною.
Томе.
Я бачу Фенікса.
Ні!
Гей.
Усе гаразд.
Я тут, щоб тебе захистити.
У твоїх руках Фенікс нищить!
Ні!
Але в правильних…
Томе! Прийди до тями!
Томе, ти мене чуєш?
Друзі, він не дихає.
Томе?
Ну ж бо, будь із нами.
Ні!
Не можна дати йому померти.
Ну Куа?
Зроби це.
Так, швидко! Потрібні ми всі.
Дякую, друзі.
Імператрице! Мені потрібна ваша допомога!
Імператрице!
Мій учень пожертвував собою, щоб урятувати смертних.
Хлопця неможливо зцілити.
Але можна врятувати.
Подивися вниз, Тигре. Скажи, що ти бачиш?
Воду. Океан.
Це Море зі сліз, куди зрештою потрапляють усі душі.
Заберіть мою.
Поєднайте наші душі, як зробила місіс Лі.
Ти можеш померти з ним.
Я не боюся.
Я бачу.
Ти сильний духом, Тигре.
Повторюй ці слова.
«Я поєднуюся з тобою кров'ю».
Я поєднуюся з тобою кров'ю.
«Я зв'язуюся з тобою духом».
Я зв'язуюся з тобою духом.
Гей, малий.
Що з тобою трапилося?
Оце так!
То тигр усе ж може змінити забарвлення!
Чудово. Тепер я чутиму це постійно.
Ти не міг дати мені померти?
Так, давай це не роздувати.
Томасе Лі,
ми нарікаємо тебе вартовим.
-Чудова робота. -Вітаємо.
Усе буде чудово, що швидше ти до мене прислухаєшся.
Вони так швидко ростуть.
Він твій наречений?
Що? Ні. Ми в старшій школі.
Ще не запізно.
У мене для тебе дещо є.
Священний дар.
Клас. Вона порожня.
Що?
Гаразд. Це така метафора, так?
Сіде.
Що? Ну звісно, винен щур. Усе зрозуміло.
Я гадки не маю, як він тут опинився.
Я зробив тобі ключ від крамниці.
Це твій священний дар?
У тебе попереду тренування, тобі потрібно буде десь жити,
може, було б добре, якби вона стала твоїм…
Домом?
Так. Ну, якщо хочеш.
Ну, в мені є частинка твоєї душі,
тож, гадаю, ми можемо вважатися родиною.
Я знала, що нам знадобляться серветки. Ти великий добряк.
Я пишаюся тобою, Ху.
Це через щось, що додають у пахощі.
Так. Гарне прикриття.
Я розумію, що ти олдскульний, та мати емоції — нормально.
Ти ще побачиш емоції, учню.
Учню? Я вартовий.
Тобі ще багато чого треба навчитися.
Перепрошую.
Хіба це ти зловив Фенікса й урятував світ?
Не думаю!
Я постійно рятував тебе, впертюха.
Хіба я просив про допомогу? Все було під контролем.
«Око тигра»? Ти жартуєш?
Це класика.
-Суть не в цьому. -Що?
-Ти — тигр. -То й що?
Ти справді не розумієш, як це…
-Ця пісня написана для мене. -Дай мені…
Не чіпай це. Нехай грає моя музика.
О так.
О так. Обожнюю її.
Виходь звідси частіше.
А ти частіше тренуйся.
Так, зачекай!
Ху це подобається занадто сильно.
П'ять баксів, що малий упорається.
Приймається.
Знайте, що грошей я не маю.
Гей, що ти робиш?
Стій! Ні! Чекай! Гей. Ні.
Круто.
Так, в один лоток не ходимо.
Переклад субтитрів: Дарина Попова