Tidligere...
Alt blir tatt hånd om, Fred. Bare hvil deg.
- Hva gjør du? - Jeg får ikke ha disse.
Har du hjulpet kommandanten med å fremlegge arrestordrer?
De trenger kommandantens underskrift.
Jeg vet at kommandanten vil tilgi overtrampet mitt.
Herregud. Hvordan kan du være her?
Vi er så få etter bombingen. Noen av oss ble hentet fra koloniene.
Er det ikke flott?
Cushing gjorde gatene våre til en krigssone.
Dette er utkast til nye sikkerhetsregler.
Du er redaktør. Les gjennom disse for meg.
Jeg trenger en penn.
Vi jobber om kveldene. Hun skriver. Jeg leser.
Dette er den nye normalen. Og en krenkelse overfor Gud.
I et annet liv kunne vi kanskje ha vært kolleger.
I dette livet er vi kjettere.
Jeg sto allerede på listen over falne.
"Ekteskapsbryter, en fallen kvinne" som forstanderinne Lydia kalte det.
Men dette er nytt for Serena, tror jeg.
Hva syns hun om å være fallen?
Hun virker jævlig glad.
Savner du å jobbe?
Det er en liten oppofrelse for å vinne tilbake Guds nåde.
Men jeg hater å strikke.
For å være ærlig.
- Du er flink til å skrive. - Takk.
Jeg skal ikke glemme at du hjalp meg.
- Hvordan ser det ut? - Bra. Bedre.
Du bør bytte om på avsnittene, og du kan endre starten om du vil.
Ellers er det klart for sykehuset i morgen.
Det blir ikke nødvendig. Kommandanten kan lese det her.
Han kommer hjem i morgen.
Velsignet være.
Det er vakkert. Når man ser det hver dag, glemmer man det.
Herren har velsignet oss.
- Rita, hentet du Russet-eplene? - Ja, frue. De står i ovnen.
Ikke stek dem for lenge igjen.
Offred.
Ser man det. Det var en uventet velkomst.
- Velsignet dag til dere alle. - Vi er glade for å ha deg tilbake.
- Velkommen hjem, sir. - Jeg savnet maten din, Rita.
Takk, sir. Jeg lager alle yndlingsrettene dine.
Kommandant Waterford. Jeg lagde dette fra meg og Nick.
Dette er nydelig. Fra det lykkelige paret.
Takk til dere begge.
Vårt guddommelige mirakel.
Godt å se at du ser så... sunn ut.
Vi er alle takknemlige for at du er bedre.
Velsignet være. Jeg er klar for verden igjen.
Kom og finn deg til rette igjen.
- Tror du at han likte gaven? - Det gjorde han sikkert.
Alt er som du forlot det.
Dagens arbeid og morgendagens timeplan.
Kun viktige møter. Jeg ba Nick utsette resten.
Du trenger ikke å begynne for fullt.
Du har tatt så mange sjanser for meg.
Jeg får ikke takket deg nok.
Du blir nok glad for at alt blir som normalt igjen.
Jeg har også lagd et utkast til programmet for Canada-turen.
- Og presentasjonen til komiteen. - Jeg skal se på det.
Det var hyggelig å jobbe med deg også.
Hei.
Mrs. Waterford må være lettet over at kommandanten er tilbake.
Nå slipper du å dra til sykehuset hele tiden.
Jeg får mer å gjøre nå som han er tilbake.
Jeg forstår det.
Her.
- Takk. - Ingen årsak.
Jeg tenkte å gjøre huset vårt mer hjemmekoselig.
- Det låter bra. - Hvilke farger liker du?
Jeg liker gult. Det er så lyst og muntert.
Mamma sier: "Lykkelig hjem, lykkelig mann."
- Velg det du vil. - Velsignet være.
Og kjøp mer honning. Eden lånte den.
Jeg får den nok ikke tilbake.
- Hun gjør sitt beste. - Ja, det gjør hun.
Gud gi meg styrke.
- Er alt i orden, Mrs. Waterford? - Ja da.
Lille Angela er syk.
Det er nok bare forkjølelse, men Naomi trenger støtte.
Jeg skal be for familien.
Hei!
- Velsignet være frukten. - Må Kraften være med deg.
- Hvordan har du det? - Jeg har det bra.
Du kommer til den kule biten snart.
Babyens fot dytter ut magen din som i "Alien".
Charlotte pleide å gjøre det.
Har du ikke sett "Alien"?
Jeg syntes at oppfølgeren var bedre.
Du er sprø.
Velsignet dag. Vi har sitrusfrukter.
Er Fred tilbake?
Velsignet være Hans nåde.
Gudskjelov at du er gravid.
Min nye stilling er bra. Kun seremonien, ingen suging.
- Det er som en velsignelse fra Gud. - Voldtekt er ikke en velsignelse.
Drit i ham. Den virkelige velsignelsen var bomben.
Alle som støtter Gilead, fortjener å sprenges.
Om Emily visste at jeg hjalp Serena, ville hun ønske meg død også?
Jeg klandrer henne ikke.
Bor man lenge nok i Gilead, blir man spist opp fra innsiden.
Det er det de gjør. De tvinger deg til å drepe alt inni deg.
- Herregud... - Nei.
Det er babyambulansen.
Hvem har en syk baby?
Jeg hørte at det er Angela. Putnam-paret.
- Hva? - Marthaen min sa det.
Marthaen din tar feil.
- Det er ikke Charlotte. - Det går bra.
Vi bør be uansett hvilken baby det er.
Kom igjen. Det går bra.
Hvorfor sier de det om Charlotte? Jeg vet at det ikke er henne.
- Gå tilbake. - Det går bra.
Hvorfor sier de det? Det er ikke hun som er syk.
Jeg skal fortelle deg noe, men du må være rolig.
Mrs. Waterford dro til Putnam i dag. Babyen er ikke frisk.
- Jeg vet ikke hvor alvorlig det er. - Hvorfor sa du ikke noe?
- Hva skjer med henne? - Jeg tar meg av henne.
Du må roe deg ned, Janine.
Jeg skal finne ut hva det er som skjer.
- Greit? - Ja vel.
Jeg må se henne.
Du vet at det er umulig.
Du låter akkurat som dem.
- Bra. Jeg er glad du fant den. - Takk.
Og takk for blomsten.
Hvordan går det med lille Angela?
Ikke så bra.
De vet ikke hva det er som feiler henne.
De gjør alt de kan...
men hun blir bare verre.
Jeg er så lei for det.
Kan de ikke gjøre noe?
Det er noe som kan hjelpe.
Men det vil bety å tøye loven.
Jeg vet ikke om Gilead bruker alle leger som er tilgjengelige.
Jeg forstår.
Hva mener du?
Jeg mener at hvis det var mitt barn...
så ville jeg gjøre alt jeg kunne.
Uansett hva loven sa.
- Vil du ha te? - Så snilt.
Beklager at jeg ikke har vært mer tilgjengelig i dag.
Du trenger ikke å be om unnskyldning. Jeg har klart meg ganske godt.
Det må føles bra.
Ja, og i morgen blir det enda bedre.
Jeg skulle ønske jeg kunne si det samme om lille Angela.
Men det fins håp.
Gud har velsignet Gilead med en av verdens beste barneleger.
Det er fantastisk.
Når kan han komme hit?
Han er en hun. Hun tjener nå som en Martha.
Hvis du ga henne et midlertidig pass, kunne hun undersøke Angela.
Og gi sin vurdering. Ingen trenger å vite noe.
Jeg er sikker på at våre leger er gode nok.
Fred...
Vi kan ikke betvile Guds vilje.
- Han sa nei. Hvorfor? - Fordi det er hans avgjørelse.
Alt vi kan gjøre nå, er å be for Angela og foreldrene.
Jeg kan ikke forestille meg hvordan de har det.
Tanken på å kunne miste et barn.
Deres tidligere tjenerinne vet at barnet er sykt. Hun friker ut.
- Hun som nesten drepte barnet? - Hun var desperat.
Hun elsker henne.
Så høyt.
- Så la henne be. - Det gjør hun allerede.
Tror du det er mulig at hun kan få se barnet?
Jeg ville være der og se til at ingenting skjedde.
Ikke vær dum.
Hva om det er Janines siste sjanse?
Den forferdelige jenta?
- Skal jeg la henne se barnet mitt? - Barnet er Guds gave som hun ga deg.
- Hva foregår? - Den tjenerinnen...
Jeg håpet at dere kunne la henne se barnet deres.
Hun kommer i kjærlighet.
Jeg tror at Gud vil at vi skal ønske henne velkommen.
Warren...
Hva er det verste som kan skje?
- Hvor er hun? - Mrs. Waterford spør dem.
De må la meg se henne.
Janine, kjære deg. Sett deg litt.
Det er en grunn til at tjenerinner ikke blir fortalt om syke barn.
- Det gjør dem opprørte. - Hun hørte ryktene.
Og du bekreftet dem.
Etter alt hun har vært gjennom, fortjener hun det.
Iallfall litt ærlighet.
Hvis dette knuser henne, gir jeg deg skylden.
- Forstår du? - Ja, forstanderinne Lydia.
Det gjør jeg også.
Hun er vakker, ikke sant?
Du får krøllete hår, akkurat som moren din.
Og du kommer til å hate det.
Men vi skal finne noen som klipper det pent, og så...
Så blir guttene ville etter deg.
Jeg skal høre om de vet noe mer.
Gå i nåde.
Hvorfor er jeg her?
Takk. Jeg overtar nå.
Inngangen på sørsiden.
Jeg er glad for å se deg igjen.
Du husker nok ikke meg.
Du lærte opp mentoren min. Vi møttes på ACMG-møtet i 2012.
Du foreleste om terapeutisk hypotermi.
Vi har dårlig tid. Kan vi kutte ut småpraten?
Selvsagt.
Pasienten er ei jente på ti måneder som har kastet opp i tre uker.
Ingen tegn til tarmslyng.
Ingen problemer med svelget, men vi behandler mot tilbakeløp.
- Skal jeg...? - Ja.
Vi vil ha din medisinske vurdering.
Ja vel.
Vi tar en MR av hodet. Jeg vil teste svelget på nytt.
- Har dere en god røntgenavdeling? - Utmerket.
Jeg vil ha oppsyn med testen. Den er vanskelig før barnet er to år.
Undersøk ammoniakknivået for stoffskiftefeil.
Vi undersøker skjelettet og tar EKG og ekkokardiografi.
- Jeg skal få satt det i gang. - Og jeg må få undersøke henne.
Bank, bank.
Sannelig, jeg sier deg: I dag skal du være med meg i paradis.
Hva er det som skjer?
Nei...
- Nei. - Så, så, min kjære.
Janine...
Vil du gi henne et farvelkyss?
- Får jeg det? - Vi kan prøve.
- Hvordan våger du å gi opp? - Vi har undersøkt barnet grundig.
Det er ingen infeksjoner eller stoffskiftefeil som er årsaken.
- Du skal liksom være den beste. - Jeg er det. Eller var det.
Det eneste vi kan gjøre, er koble Angela fra maskinene-
- og hjelpe henne å føle seg trygg og varm.
Og be.
Kom.
Hei, lille venn. Det er lenge siden sist.
Mamma er her.
Se på deg.
- God natt, Mrs. Waterford. - God natt, Offred.
Takk.
Takk selv.
Kommandanten vil se dere på kontoret.
Begge to.
Jeg tar meg av dette.
Lukk døren, er du snill.
- Putnam fikk hjelpen de trengte. - Det var likevel ikke nok.
Det forbauset meg at de fikk hjelp av en Martha med midlertidig pass.
Det forbauset meg enda mer at jeg skrev under på passet.
Jeg gjorde det for barnet.
Fins det noe større ansvar i Gilead?
Å adlyde mannen sin.
Jeg har brutt reglene i månedsvis, for din skyld, med din tillatelse.
Jeg ga ikke tillatelse til dette.
Du skrev om notatene mine til komiteen.
Jeg ba deg være min forbindelse, ikke min stemme.
Du har bedt meg lese gjennom arbeidet ditt før.
Det var da.
Er dette din håndskrift?
Ja, kommandant Waterford.
- Involverte du tjenerinnen i dette? - Jeg gjorde det som var nødvendig.
Selvsagt gjorde du det. Dette er ikke din feil.
Det er min.
Det var urettferdig av meg å gi deg så mye ansvar.
- Nå må vi gjøre opp for det. - Gjøre opp?
Dere kvinner, underordne dere ektemennene deres, -
-som under Herren selv.
Og dere menn: Vis omtanke...
med viten.
Vis henne ære...
som den svakere part.
Vær så snill, Fred.
Men dersom vi bekjenner våre synder, -
- er Han trofast og rettferdig, så Han tilgir oss syndene.
Serena.
Tilgi meg, kjære.
Offred.
Bli her.
Du er hjemme. Hvordan var dagen din?
Bra. Jeg er bare trøtt.
Hva syns du?
Det er fint.
I morgen skal jeg lage gardiner, så velg en farge.
Hvilken liker du?
Gult.
- Yndlingsfargen min. - Jeg vet det.
Jeg har brettet klærne i kisten din.
Det er plass til mer om du legger sammen skjortene rett.
Takk.
Hva er det?
- Hvor fant du disse? - De falt ut da jeg flyttet kisten.
Har du lest dem?
Selvsagt ikke.
Ikke lyv for meg.
Jeg plukket dem opp og la dem der.
Ikke rør sakene mine. Forstår du?
- Unnskyld. - Forstår du?
- Hva? - Ja, det gjør jeg.
Sir.
Ja?
Mrs. Waterford?
Trenger du noe?
Nei.
Kan jeg gjøre noe for deg?
Serena?
Ja.
Gå tilbake til rommet ditt.
Noen sa en gang: "Menn er redde for at kvinner skal le av dem."
"Kvinner er redde for at menn skal drepe dem."
Vi burde ha visst bedre.
Jeg trodde det fortsatt fantes hemmelige steder.
Skjult i denne verdenens kroker.
Steder vi kunne gjøre vakre, fredelige, stille, trygge.
Eller i det minste utholdelige.
Unnskyld. Jeg vet at det er sent.
Jeg ville bare si unnskyld.
Jeg prøvde å hjelpe deg.
Men jeg er virkelig lei for det.
Jeg vet det.
Kan du tilgi meg?
Du burde legge deg. Hvil deg for barnets skyld.
Jeg sa jo at hun husker meg.
Se på deg! Ja. Ja.
Det er du!
Må Gud velsigne deg og vise deg Sin nåde.
Søte, lille jente.
Jeg henter Putnam-paret.
Våkn opp.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Tekst: Nina Flesvik www.sdimedia.com