- Dette har skjedd... - En velskapt jente.
- Og navnet? - Angela.
- Hun er perfekt.
- Bli med i nettverket vårt. - Waterford er viktig.
- Han er høytstående. - Vær forsiktig.
- Hun er partneren min. - Ikke gå for nær, det er farlig.
- Det er farlig å stole på andre. - Spesielt en lesbisk sviker.
- Jeg vil spille med deg. - Spille?
Vi må spille igjen. Jeg skal bort, men etterpå?
Ofglen. Jeg kan fortelle henne at kommandanten skal til Washington.
Helvete.
Jeg har hørt deler av historien fra Rita.
Marthaene har sine egne nettverk.
Det var en svart varebil og fottrinn i trappen.
Så skjedde noe raskt og brutalt så hun ikke kunne skrike.
Man viser ingen nåde for medlemmer av motstandsbevegelsen.
Hun etterlot seg ingenting.
Ingen avtrykk. Ikke en smule.
Jeg visste ikke engang hva hun het.
Ofglen er borte.
Jeg har åpnet øynene nå. Tidligere holdt jeg dem lukket.
Det er sånn det får skje.
Da de slaktet Kongressen, så åpnet vi ikke øynene.
Ei heller da terroristene tok skylden og grunnloven ble satt til side.
De sa at det skulle være midlertidig.
Forandringer skjer ikke over natten.
I et stadig varmere badekar dør man før man vet ordet av det.
Gi deg. Du tar livet av meg.
- Det er bra for deg. - Bra...?
Nei, rødvin er bra for meg.
Odette vil kaste deg ut.
- Hun sa det. - Nei.
Bestill en cappuccino.
En medium kaffe med ekstra espresso og en tall cappuccino.
Medium og liten. Det blir 7,81.
Er Claire syk? Hun som jobber her.
Hvordan skal jeg vite det?
Det ble avvist. Ikke dekning.
Umulig. Jeg fikk inn lønna i går.
Har du kontanter? Kan du prøve igjen?
Kom tilbake med penger.
- Hva er problemet ditt? - Glem det.
- Hva er problemet ditt? - Hva for noe?
Forbanna tøyter.
- Hva sa du? - Unnskyld meg?
- Kalte du oss tøyter? - Mener du alvor?
Begynte du i dag? Hva heter du? Hva heter du?
- Stikk herfra. - Kom igjen.
- Det er ikke verdt det. - Kaffen deres suger!
- Hva er problemet ditt? - Din jævel!
Takk for at du venter. Vi har stor pågang.
Ventetiden er lengre enn normalt.
Vil du være på linjen, si "én".
- Én. - Takk. En konsulent svarer snart.
Forbanna løgnere.
- Roger innkalte til møte. - Vet du hvem de er?
- Byggets vektere? - Neppe.
- Hva gjelder det? - Jeg aner ikke.
Dere! Mine damer og herrer.
Kan dere høre på meg?
Mine damer, jeg beklager dette.
Pokker.
Jeg har ikke noe valg.
- Jeg må gi slipp på dere. - Hva?
- Får vi sparken? - Nei.
Jeg gir slipp på dere. Dere får ikke jobbe her.
Slik er loven.
- Hvilken lov, Roger? - Jeg har ikke noe valg.
Jeg fikk ti minutter på meg. Pakk sammen sakene deres.
- Hvorfor er det bare kvinnene? - Jeg har ikke noe valg.
- Takk. - Under Hans øye.
- Hvorfor sendte de hæren? - Det er ikke hæren.
Det er en annen type hær.
Nei, jeg tar den. Jeg har lunsj til deg.
Sett deg ned.
Det er godt.
Det er eplekompott til dessert.
Liker du det?
- Takk. - Vær så god.
Jeg fikk tak i kanel, i bytte mot ost.
Fint.
Jeg må ikke glemme denne.
Helvete.
En rose er en rose, bare ikke her.
Her betyr den noe.
- Vakker. - Mrs. Waterford klippet den.
- Tok hun den til meg? - Som lykkebringer.
- Vi håper virkelig. - Håper?
Du har ikke bedt om bind.
Det har bare gått noen dager over.
Men en baby... hadde ikke det vært flott?
- Velsignet dag. Hvordan var turen? - Svært hyggelig.
Hvordan går det?
Bare bra.
Ikke kvalm? Er brystene ømme?
- Nei, jeg har ikke merket noe. - Kanskje det er for tidlig.
- Er kaken til Putnam klar? - Ja, jeg må bare pakke den inn.
- Da er den vel ikke klar? - Ja, ma'am.
Jeg skal treffe lille Angela i dag.
Vil du være med?
Det blir fint med en miljøforandring.
- Ja. Det vil jeg, Mrs. Waterford. - Så bra.
Jeg skal ordne meg. Du må spise opp alt sammen.
Tallerkenen skal være rensket.
For en liten engel.
Hun har gått opp ett kilo. Det er viktig.
Det virker naturlig for deg, Serena.
Offred, vil du holde henne?
Her.
- Er det klokt? - Offred har gjort dette før.
Er hun ikke nydelig?
- Får jeg? - Selvsagt.
Vi skal legge deg her borte.
Beklager, dere er nok sultne.
Vi har kost oss med babyen din.
Sett kjeksene på bordet. Hun er flott nå...
...men ikke midt på natten.
Jeg klarer meg ikke uten kaffe.
- Hva skjedde med hånden din? - Ingenting. Bare sånt som skjer.
Jeg løftet opp Angela etter frokosten.
Og den utakknemlige jenta gikk løs på meg.
- Bet hun deg? - Du vet hvordan de er.
Når Angela er avvent, skal den jenta ut av huset mitt.
Hei. Så du babyen min?
- Er hun ikke nydelig? - Veldig.
Hvordan går det med deg?
Jeg var redd hun skulle ligne faren. Caleb gjorde det.
Men hun ser... ut som meg.
Janine, bet du Mrs. Putnam?
Du får ikke gjøre det.
Hun er ei hurpe.
- Du kan ikke... - Hun tar alltid Charlotte.
Jeg sa at hun spiste, men hun tok henne allikevel.
- Charlotte? - Ja, det er navnet hennes.
Janine, du får ikke bite.
Vil du høre noe?
Jeg kan gjøre hva jeg vil.
Jeg kan det. Jeg fikk barn.
Et friskt barn.
De bryr seg ikke. Jeg gjør hva jeg vil og får is.
Bare vaniljeis, men jeg får det.
- Vil du ha? - Ja, jeg vil gjerne ha is.
Supert. Kom igjen.
Kan jeg fortelle en hemmelighet til?
- Du får ikke si det videre. - Ok.
Greit.
Han... elsker meg.
Han elsker meg høyt.
- Hvem da? - Han. Kommandanten min.
- Elsker han deg? - Ja.
Han elsker meg og Charlotte.
Og... vi skal rømme bort sammen.
Har han sagt det?
Du må ikke tro på meg.
Men han elsker meg.
Vi skal...
Vi skal bli en ekte familie.
Is! Kom igjen!
- Bilen kommer snart, ma'am. - Takk. Vi venter her.
- Har du hatt det hyggelig? - Ja. Takk.
- Fikk du besøkt din venninne? - Jeg beklager.
- Jeg burde ha spurt om lov. - Det er greit.
Dere har nok mye å snakke om.
- Går det bra med Ofwarren? - Ja.
Men hun begynner å gå fra forstanden.
Det kan skje iblant... med de svakeste jentene.
Det vi gjør sammen, er fryktelig...
Det er fryktelig vanskelig, så vi må være sterke.
Derfor er jeg glad for at jeg har deg.
Fortell Nick at Mrs. Putnams sjåfør kjører meg hjem.
- Naomi trenger sikkert hjelp. - Ja, Mrs. Waterford.
Har du sett babyen til Putnam? Hun er søt.
Jeg elsker store babyer.
Visste du at Ofglen har forsvunnet?
Du sa at hun var farlig.
- Hva mente du med det? - Det er noe du må huske på.
Du får ikke gjort noe med dette, ikke vær tøff eller modig.
Det hjelper ikke å være modig. Alle bryter sammen til slutt.
- Hva er dette for noe, Nick? - Fortell alt.
- Nick. - Si alt de vil vite.
Jeg kunne ikke forhindre det. Jeg beklager.
Jeg ringer Morgan, og du prøver kontoret.
- Ok. Elsker deg. - Elsker deg også.
De har fryst alle kontoer som tilhører kvinner.
Jeg hadde 4000 dollar. De kan ikke bare ta det.
Det krevde bare noen tastetrykk.
Alyssa hørte om en ny lov. Kvinner får ikke eie noe.
- Hva? Mener du alvor? - Luke får bruke kontoen.
De overfører pengene til ham, til ektemannen eller en slektning.
Det måtte bli slik.
Alle bankkontoene og jobbene på en gang.
Tenk deg flyplassene ellers. De vil forhindre at vi drar.
- De kan ikke gjøre dette. - De gjør det.
- Det er unntakstilstand. - For å forhindre nye angrep...
- ...og ta terrorister. - Kanskje de ikke fantes.
- Hun sovnet endelig. - Her er det forbanna problemet.
- Vet du noe mer? - Ikke stort. Det finnes en ny lov.
Vi blir rævkjørt. Ikke overraskende.
Jeg må komme meg av gårde. Vi skal protestere på torsdag.
Vi finner på noe. Det kan ikke forbli slik.
- Du har pengene mine. Gratulerer. - Skjerp deg.
- Jeg vil forsørge deg. - Herregud.
- Han mente det ikke sånn. - Hva er det?
Det var litt nedlatende.
- Forbanna nedlatende. - Skal jeg ikke forsørge min kone?
"Min kone?" Hun tilhører ikke deg.
Riktig.
Nei, og du må ikke sørge for henne.
Det er problemet.
Dere vil sørge for oss fordi vi er mindre verdt.
- Nettopp. - "Jeg tar hånd om pengene dine."
"Jeg tar hånd om kroppen din." Du har et problem.
- Skal jeg skjære av meg pikken? - Gjør det.
Film det, for kvinnene i kollektivet vil gjerne se det.
Det er nok ikke til kollektivet.
Davis er stengt, ta toget fra Alewife.
- Skal jeg følge deg til stasjonen? - Ja, det er helt vilt der ute.
"Takk, min store, sterke mann."
Takk, din store jævel.
Kjære, Gud. Jeg vil ikke lide.
Jeg vil ikke være en dukke. Jeg vil leve videre.
Jeg gjør hva som helst, lar andre bruke kroppen min.
Det blir offer og anger. Jeg vil frasi...
Samtalene går mer effektivt om vi er på bølgelengde.
Hev blikket.
Offred, svarer du på spørsmålene går dette smertefritt.
- Ok? - Ja, sir.
- Handler du med Ofglen? - Ja, sir.
- Som med den forrige tjenerinnen? - Ja.
- Gikk dere sammen hver dag? - Ja.
Hva snakket du og Ofglen om?
Vi snakket om handlingen, og vi snakket om været.
- Gikk dere til byen og rett tilbake? - Ja.
Iblant stoppet vi for å be.
- Gikk dere langs elva iblant? - Det er fint der.
Ja. Det er rolig og adskilt.
- Hva snakket dere om ved elva? - Handlingen...
- ...og været. - Handlingen og været.
- Ikke noe annet? - Ikke som jeg kan huske.
Ofglen er vakker, ikke sant?
- Hun var flott. - På hvilken måte?
Håret? Leppene?
- Hvilken del av henne var så flott? - Jeg vet ikke.
Det var helheten, antar jeg.
Gjorde dere noe mer enn å prate på disse turene?
Jeg forstår ikke.
Jeg beklager, Offred. Dette er et ømtålig tema.
Berørte hun deg?
Nei, aldri.
- Prøvde hun på det? - Nei.
- Visste du at hun var kjønnssviker? - Ja.
Hvordan visste du det?
Fordi hun nevnte sin tidligere kone.
- Det ble sagt i forbifarten. - I forbifarten.
- Og du meldte ikke ifra til fruen? - Det slo meg ikke.
Det slo deg ikke?
Snakket hun om forholdet sitt og Martha?
Nei.
Men du visste hvordan hun var?
Jeg visste at hun var homofil.
Man får ikke si det ordet her. Er det forstått?
Ja, tante Lydia.
Den jenta, den tingen, var en fornærmelse mot Gud.
Hun var et motbydelig uhyre.
Hvorfor meldte du ikke ifra?
Fordi hun var min venninne.
Du må huske skriften. Salige er de ydmyke.
Salige er de som blir forfulgt for rettferdighets skyld, -
-for himmelriket er deres.
Jeg husker det.
- Gi dere! - Det er statens sak, Mrs. Waterford!
Nei! Hun er gravid!
Så flott. Gratulerer med miraklet.
- Vi har fått vite det vi trengte. - Kom dere ut herfra.
Det går bra.
- Rolig. Mr. Gambel fra aktoratet. - Ja, ærede dommer.
Tiltalte har forrådt sitt kjønn ifølge romerne kapittel 1, vers 26.
- Sverger du på at rapporten er sann? - Ja, jeg sverger.
I Guds og Hans tjeneres navn finnes den tiltalte skyldig.
Martha 6715301...
...du underlegges statens dom.
Tjenerinne 8967... din eksistens er en vederstyggelighet.
Det ville vært rettferdig om du fikk lide til evig tid.
Men Gud har gjort deg fruktbar, og vi er forpliktet til det.
Tjenerinne 8967, du dømmes til forsoning.
Straffene gjennomføres umiddelbart.
- Får jeg komme inn? - Ja.
- Hei. - Hei.
- Jeg ville se om alt var i orden. - Det går greit.
Takk.
Bortsett fra at en raring kom inn på rommet mitt.
Bortsett fra det...
- Det drypper. - Jeg tok med is til deg.
Takk.
Jeg burde ha...
Jeg burde ha kjørt deg bort.
Du får ingen iskrem denne måneden.
Velsignet dag, Offred. Kom.
Hva synes du?
Vi har så vidt begynt...
...men jeg har villet ordne opp her. Lyset er så flott på morgenen.
Ved Hans ord er alt mulig for den som tror.
- Mrs. Waterford... - Jeg vil fortelle deg noe.
Jeg og Fred har prøvd lenge.
Det var vanskelig å beholde troen, men her er du.
Du er miraklet mitt, det flotte miraklet mitt.
Virkelig.
Mrs. Waterford, jeg er ikke gravid.
Jeg fikk mensen.
- Når da? - I går kveld.
Du blir her, og du får ikke forlate rommet. Forstått?
- Er det forstått?! - Ja, Mrs. Waterford.
Det kan bli mye verre.
Vi fjerner stingene om noen dager.
Det var et sjokk for deg, Emily.
Du kan fortsatt få barn, men alt blir enklere for deg.
Du vil ikke ha det du ikke kan få.
Velsignet være frukten, kjære deg.
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com